Дата документу 30.06.2026 Справа № 332/1203/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 332/1203/23
Провадження №22-ц/807/1030/26
Головуючий в 1-й інстанції – Яцун О.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Гончар М.С., Кочеткової І.В.,	
секретар	Товстопятко З.С.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2026 року, постановлену у м. Запоріжжі про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто», Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,- 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року приватне акціонерне товариство «Просто», через свого представника – адвоката Синюка С.Л., звернулось до суду із заявою про поворот виконання судового рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 скасовано, прийнято постанову нового змісту, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, по 300 000,00 грн кожному; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, по 100 000,00 грн кожному; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , на відшкодування витрат, понесених на спорудження пам`ятника матері, 21 870,00 грн; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 регламентні виплати в сумі 56 676,00 грн кожному у рівних частках по 28 338,00 грн. Постановою Верховного Суду від 01.10.2025 частково задоволено касаційну скаргу ПрАТ «Просто», постанову Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Просто» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у розмірі 200 000,00 грн (по 100 000,00 грн кожному) змінено, зменшено розмір до 56 676,00 грн (по 28 338,00 грн кожному); в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Просто» про стягнення регламентних виплат у розмірі 56 676,00 грн скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині постанову Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 залишено без змін. Відповідно до виконавчих листів, що були видані на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024, в примусовому порядку з ПрАТ «Просто» на користь позивачів були стягнуті наступні суми. В рамках виконавчого провадження № 75569251 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 110 364,40 грн (100 00,00 грн – основний борг, 10 000,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). В рамках виконавчого провадження № 75569295 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 24 364,40 грн (21 870,00 грн – основний борг, 2 187,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). В рамках виконавчого провадження № 75569297 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 31 478,20 грн (28 338,00 грн – основний борг, 2 833,80 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). В рамках виконавчого провадження № 75569333 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_2 стягнуто в загальному розмірі 110 364,40 грн (100 00,00 грн – основний борг, 10 000,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). В рамках виконавчого провадження № 75569335 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_2 стягнуто в загальному розмірі 31 478,20 грн (28 338,00 грн – основний борг, 2 833,80 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). 
ПрАТ «Просто», з врахуванням постанови Верховного Суду, просить вирішити питання щодо повороту виконання судового рішення та в порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_1 82 458,00 грн (74 962,00 грн за ВП № 75569251 від 18.07.2024), 31 478,20 грн (за ВП № 75569297 від 18.07.2024); стягнути з ОСОБА_2 82 458,00 грн (74 962,00 грн за ВП № 75569333 від 18.07.2024), 31 478,20 грн (за ВП № 75569335 від 18.07.2024), а також судові витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2026 року, заяву Приватного акціонерного товариства «Просто» про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто», Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задоволено частково.
Допущено поворот виконання рішення – постанови Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 в рамках справи № 332/1203/23, провадження № 22-ц/807/1140/24, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто», Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
В порядку повороту виконання рішення суду – постанови Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 в рамках справи № 332/1203/23, провадження № 22-ц/807/1140/24, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто», Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, стягнуто:
- з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» грошові кошти в розмірі 71 662,00 грн, надмірно стягнуті в рамках виконавчого провадження № 75569251 від 18.07.2024;
- з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» грошові кошти в розмірі 28 338,00 грн, надмірно стягнуті в рамках виконавчого провадження № 75569297 від 18.07.2024;
- з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» грошові кошти в розмірі 71 662,00 грн, надмірно стягнуті в рамках виконавчого провадження № 75569333 від 18.07.2024;
- з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» грошові кошти в розмірі 28 338,00 грн, надмірно стягнуті в рамках виконавчого провадження № 75569335 від 18.07.2024.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 331,00 грн (по 13 165,50 грн з кожного).
Інші вимоги заяви про поворот виконання судового рішення – залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не було прийнято процесуальне рішення про прийняття заяви про поворот виконання рішення суду до провадження. При цьому заявником не було надано доказів надіслання копії заяви учасникам справи, що є підставою для повернення заяви. Цивільно-процесуальне законодавство прямо обмежує поворот виконання у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо скасоване рішення було прийнято за позовом потерпілого, що є підставою для відмову у задоволені вимог заяви. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ «ПРОСТО» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Просить стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було відмовлено (т. 1 а.с. 182-186).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 скасовано, прийнято постанову нового змісту, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-Авто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, по 300 000,00 грн кожному; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, по 100 000,00 грн кожному; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , на відшкодування витрат, понесених на спорудження пам`ятника матері, 21 870,00 грн; з Приватного акціонерного товариства «Просто» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 регламентні виплати в сумі 56 676,00 грн кожному у рівних частках по 28 338,00 грн (т. 2 а.с. 3-9).

Постановою Верховного Суду від 01.10.2025 частково задоволено касаційну скаргу ПрАТ «Просто», постанову Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Просто» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у розмірі 200 000,00 грн (по 100 000,00 грн кожному) змінено, зменшено розмір до 56 676,00 грн (по 28 338,00 грн кожному); в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Просто» про стягнення регламентних виплат у розмірі 56 676,00 грн скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині постанову Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 залишено без змін (т. 2 а.с. 19-29).

З огляду на неякісно проведений розрахунок представником заявника, суд першої інстанції провів власний та зазначив, що відповідно до виконавчих листів, що були видані на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 (т. 2 а.с. 43а-43є), в примусовому порядку з ПрАТ «Просто» на користь позивачів були стягнуті наступні суми.

В рамках виконавчого провадження № 75569251 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 110 306,40 грн, а не 110 364,40 грн (100 00,00 грн – основний борг, 10 000,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір) (т. 2 а.с. 65-70).

В рамках виконавчого провадження № 75569295 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 24 363,40 грн, а не 24 364,40 грн (21 870,00 грн – основний борг, 2 187,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір) (т. 2 а.с. 71-76).

В рамках виконавчого провадження № 75569297 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_1 стягнуто в загальному розмірі 31 478,20 грн (28 338,00 грн – основний борг, 2 833,80 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). Розрахунок здійснено вірно (т. 2 а.с. 77-82).

В рамках виконавчого провадження № 75569333 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_2 стягнуто в загальному розмірі 110 306,40 грн, а не 110 364,40 грн (100 00,00 грн – основний борг, 10 000,00 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір) (т. 2 а.с. 83-88).

В рамках виконавчого провадження № 75569335 від 18.07.2024 на користь ОСОБА_2 стягнуто в загальному розмірі 31 478,20 грн (28 338,00 грн – основний борг, 2 833,80 грн – винагорода виконавця, 306,40 грн – виконавчий збір). Розрахунок здійснено вірно (т. 2 а.с. 89-94).

Загальна сума за всіма виконавчими провадженнями, що була перерахована на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляра Яна Анатолійовича, становить 307 932,60 грн, що підтверджується копіями таких документів: службової записки адвоката Синюка С.Л. на адресу генерального директора ПрАТ (АТ) «Просто» (т. 2 а.с. 95), виписки по рахунку від 18.07.2024 (т. 2 а.с. 96-97), розпорядження № 374646 від 22.07.2024 (т. 2 а.с. 98).

З огляду на викладене вище суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ПрАТ «Просто» підлягає задоволенню в таких розмірах:
- за виконавчим провадженням № 75569251 від 18.07.2024 відносно ОСОБА_1 – 71 662,00 грн (різниця між 100 000,00 грн, присудженими за постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 та 28 338,00 грн, присудженими за постановою Верховного Суду від 01.10.2025);
- за виконавчим провадженням № 75569297 від 18.07.2024 відносно ОСОБА_1 – 28 338,00 грн (у повному обсязі, адже за постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 ця сума присуджена до стягнення, а постановою Верховного Суду від 01.10.2025 рішення апеляційної інстанції в цій частині скасовано та у задоволенні цієї вимоги відмовлено);
- за виконавчим провадженням № 75569333 від 18.07.2024 відносно ОСОБА_2 – 71 662,00 грн (різниця між 100 000,00 грн, присудженими за постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 та 28 338,00 грн, присудженими за постановою Верховного Суду від 01.10.2025);
- за виконавчим провадженням № 75569335 від 18.07.2024 відносно ОСОБА_2 – 28 338,00 грн (у повному обсязі, адже за постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 ця сума присуджена до стягнення, а постановою Верховного Суду від 01.10.2025 рішення апеляційної інстанції в цій частині скасовано та у задоволенні цієї вимоги відмовлено).

Загальна сума до стягнення з позивачів на користь ПрАТ «Просто» становить 200 000,00 грн.

Вимоги щодо стягнення витрат виконавчого провадження задоволенню не підлягають. Стаття 1215 ЦК України в рамках даної справи застосуванню не підлягає, адже ця норма визначає випадки, коли безпідставно набуте майно поверненню не підлягає, натомість в рамках справи, що розглядається, позивачі отримали кошти саме на підставі рішення апеляційної інстанції, що набрало законної сили. Окрім того, вищевказана норма права передбачає, що не підлягає поверненню безпідставно набуте відшкодування шкоди, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В той же час позивачам вказані кошти були виплачені ПрАТ «Просто» не добровільно, а на виконання судового рішення, що в подальшому було змінено шляхом зменшення сум до стягнення. Оскільки вимоги заяви ПрАТ «Просто» підлягають задоволенню частково, на 87,77%, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Просто» пропорційно задоволеним вимогам, що становить 26 331,00 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Частина перша статті 444 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частина 5 статті 444 ЦПК України передбачає, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Верховного Суду у справі № 522/12153/19 від 1 березня 2023 року).

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19.

Частина 1 статті 445 ЦПК України передбачає, що у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 вказано, що «поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення. Виняток становлять лише випадки, передбачені статтею 382 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року), а саме у разі скасування у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Аналіз частини першої статті 382 ЦПК України 2004 року дає можливість дійти висновку, що поворот виконання не допускається, якщо відповідні правовідносини сторін характеризуються одночасною наявністю таких ознак: 1) виконане рішення постановлене за позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи. При цьому мається на увазі як матеріальна, так і моральна шкода; 2) виконане рішення скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами. Тобто у разі скасування такого рішення в іншому порядку (наприклад, судом касаційної інстанції в порядку касаційного оскарження) поворот виконання допускається; 3) виконане рішення не було обґрунтовано на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. За відсутності хоча б однієї з вказаних ознак обмеження повороту виконання не діє. Положення частини другої статті 382 ЦПК України 2004 року встановлюють обмеження повороту виконання виключно щодо судових рішень, постановлених в одній з таких категорій справ: про стягнення аліментів; про стягнення заробітної плати; про стягнення інших, крім заробітної плати, виплат, що випливають з трудових правовідносин. Порядок, у якому було скасовано відповідні рішення у таких категоріях справ, значення не має. У взаємному співвідношенні норма частини першої статті 382 ЦПК України 2004 року є спеціальною щодо норми частини другої статті 382 ЦПК України 2004 року. Відтак, поворот виконання судового рішення про стягнення матеріальної чи моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи здійснюється на загальних підставах з обмеженнями, визначеними частиною першою, а не частиною другою статті 382 ЦПК України 2004 року.»

Як встановлено за матеріалами справи, рішення суду, про поворот виконання якого просить заявник, було скасовано не у зв`язку з нововиявленими обставинами, а тому поворот виконання такого рішення суду допускається, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення заявником ст. 183 ЦПК України та, відповідно, залишення заяви про поворот виконання рішення суду без розгляду, є слушними, між тим на правильність висновків суду не впливають, оскільки не направлення копії заяви стороні хоча і є процесуальним порушенням, але вручення копії особисто в судовому засіданні фактично усуває це порушення, забезпечуючи право на ознайомлення. Беручи до уваги обставини даної конкретної справи, встановлено, що в матеріалах справи міститься розписка, в якій представник позивачів – адвокат Уткін О.Є., 29.01.2026 під свій особистий підпис отримав судову повістку про виклик до суду в наступне судове засідання, призначене на 20.02.2026, та заяву про поворот виконання рішення суду з додатками (т. 2 а.с. 132). Позивачі скористалися своїм правом на подання заперечень щодо заявлених вимог. Отже, жодних порушень їх процесуальних прав та обов`язків не вбачається.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності процесуального рішення про відкриття провадження у справі або прийняття заяви до розгляду, то відповідно до вимог процесуального законодавства ухвалення такого рішення в даній категорії справи не є обов`язковим.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом вирішено питання про поворот виконання судового рішення з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Що стосується витрат АТ «ПРОСТО» на правничу допомогу під час апеляційного провадження справи, то вони підлягають частковому задоволенню з наступним обґрунтуванням.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Факт надання адвокатом правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правничої допомоги № 1 від 03.01.2024, укладений між ПрАТ «Просто» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери», копією ордера від 04.01.2024, копією посвідчення адвоката Синюка С.Л., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Синюком С.Л., копією виписки з ЄДР щодо Адвокатського бюро «Синюк та партнери», копією рахунку-фактури № 10 від 01.06.2026 на суму 30 000,00 грн, копією акта виконаних робіт від 01.06.2026 на суму 30 000,00 грн, копією платіжної інструкції № 1487 від 05.06.2026 на суму 30 000,00 грн.

Колегія суддів, апеляційного суду, погоджується з тим, що АТ «ПРОСТО» доведено факт надання послуг правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи. 

Між тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, колегія суддів зважуючи на характер правової допомоги наданий позивачу у цій справі під час апеляційного провадження щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, співмірності витрат на оплату послуг адвоката, вважає, що заявлені до стягнення витрати підлягають зменшенню до 6000,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2026 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, по 3000,00 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 03 липня 2026 року.

Судді: С.В. Кухар

М.С. Гончар

І.В. Кочеткова