ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 

м. Київ
справа № 620/830/25
адміністративне провадження № К/990/3625/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 (суддя Тихоненко О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 (колегія суддів у складі: Чаку Є.В., суддів Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.) у справі №620/830/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності позивача;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності під час захисту Батьківщини набув права на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, відповідач протиправно в порушення вимог законодавства України не направляє до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 . 
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом.
4. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4, від 29.01.2023 (по стройовій частині), старшого солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду головного сержанта взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. 
5. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №62, від 26.03.2023 (по стройовій частині), відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента №503/2016 від 14.11.2016 старшого солдата ОСОБА_1 , головного сержанта взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . 
6. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №77, від 10.04.2023 (по стройовій частині), старший солдат ОСОБА_1 виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , знятий зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .
7. 25.09.2023 позивачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1103728. Травма так, пов`язана із захистом Батьківщини.
8. Військова частина НОМЕР_1 листом від 16.05.2024 № 5990/94 повідомила представника позивача, що позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №77 від 10.04.2023 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , а тому знятий з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням частини. Крім того повідомлено, що до Військової частини НОМЕР_1 документи для опрацювання виплати на одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю старшого солдата ОСОБА_1 не надходили.
9. 29.06.2024 позивач направив відповідачу заяву про виплату одноразової грошової допомоги та відповідні додатки до неї.
10. Відповідач листом від 25.09.2024 №9378/94 повідомив позивача, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №77 від 10.04.2023 у відповідності до абзацу 16 пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (далі - Інструкція №280) та абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), старшого солдата ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з вищевикладеним поновлення всіх видів грошового забезпечення будуть позивачу можливі тільки після повернення до Військової частини НОМЕР_1 .
11. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності, позивач звернувся до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 09.04.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025, у задоволенні позову відмовив.
13. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність факту звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, а тому у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
14. Суд апеляційної інстанції змінив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції та постанову обґрунтував відсутністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з тих підстав, що позивач самовільно залишив військову частину і не звертався до медичної частини відповідача з приводу отриманої травми. 

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
15. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
16. Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
17. На обґрунтування цієї підстави скаржник покликається на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування положення статті 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № № 2011-XII), пунктів 12-13 про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975) та пунктів 4.7 - 4.9 Положення Міністерстві оборони України про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у ЗСУ, та членів їх сімей» від 14.08.2014 №530 (далі - Положення №530) щодо невиконання військовою частиною обов`язку через відсутність об`єктивної можливості здійснити первинний розгляд документів та складення відповідного подання.
18. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності під час захисту Батьківщини набув права на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, відповідач протиправно не направляє до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
19. У касаційній скарзі скаржник окрім наведеного покликається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача як особи з інвалідністю.
20. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважав висновки судів першої та апеляційної інстанцій законними і обґрунтованими, стверджував про відсутність підстав для направлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою. 
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Ключовим питанням у цій справі є правомірність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності позивачу.
22. Розглядаючи вимоги скаржника, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, виходить з такого.
23. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
24. Закон №2011-XII (в редакції на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
25. Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої цієї норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
26. Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
27. Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
28. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
29. Відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).
30. Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
31. Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що Військова частина як повноважений орган у межах спірних правовідносин зобов`язана направити подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги документи до Міністерства оборони України разом із своїм висновком щодо виплати одноразової грошової допомоги (наявності чи відсутності підстав). 
32. Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 01.04.2024 позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
33. Міністерство оборони України листом від 30.04.2025 повідомило позивача, що згідно з пунктом 4.7 Положення №530 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцям оформляє та подає до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України командир військової частини.
34. Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом сьомим пункту 4.7 розділу IV цього Положення №530 визначено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Згідно з пунктом 4.8 розділу IV Положення №530 висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.
Якщо документи, необхідні для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, відсутні, уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, надають заявникам допомогу в їх розшуку.
Пункт 4.9 розділу IV Положення №530 передбачає, що заява та документи, що до неї додаються, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, подані з порушенням вимог Порядку виплати допомоги, розглядаються уповноваженим органом (військовою частиною, військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу, установою, організацією та військовим комісаріатом (ТЦКСП)), що здійснює оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Пункт 4.13 розділу IV Положення №530 визначає, що зразки документів, які оформлюються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктами 4.6, 4.7 цього розділу, наведені в додатках 9 - 16 до цього Положення.
35. Аналізуючи наведене нормативне регулювання, колегія суддів зазначає, що до компетенції відповідача, як уповноваженого органу в розумінні Порядку №975, належить лише попередній розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги при наявності інвалідності, чи втрати працездатності, і їх направлення до розпорядника бюджетних коштів (Департаменту фінансів Міністерства оборони України) з висновком (має право/не має права) щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку №975.
36. Суд апеляційної інстанції установив, що позивач на адресу відповідача направив заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 , завірену копію паспорта, завірену копію індивідуального податкового номеру, завірену копію військового квитка, нотаріально завірену довідку про обставини травми, завірену копію посвідчення учасника бойових дій, нотаріально завірену копію довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, нотаріально засвідчену копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, копію довідки за реквізитами для отримання грошових виплат з банківської установи.
Згідно доказів наявних у матеріалах справи копію наведеного вище відправлення було вручено відповідачу 08.07.2024.
37. 27.08.2024 позивач направив на адресу відповідача звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» в якому зазначав, що 29.06.2024 ним направлялась заява про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності. Проте станом на 27.08.2024 військовою частиною не зроблено жодної дії щодо призначення грошової допомоги. У зверненні позивач просив надати інформацію про стан розгляду його заяви щодо виплати грошової допомоги у зв`язку із отримання ним 2 групи інвалідності під час захисту батьківщини.
38. Відповідач листом від 25.09.2024 №9378/94 повідомив позивача, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №77 від 10.04.2023 у відповідності до абзацу 16 пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 та абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), старшого солдата ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з вищевикладеним поновлення всіх видів грошового забезпечення будуть позивачу можливі тільки після повернення до Військової частини НОМЕР_1 .
39. Відмова подати документи до повернення ОСОБА_1 зумовлена тим, що з 09.04.2023 по теперішній час юридично позивач вважається таким, який самовільно залишив військову частину. Відповідач зазначив, що до Військової частини НОМЕР_1 надходили адвокатські запити стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 , на які було надано відповіді. При цьому відмови в оформленні документів для подачі їх на розгляд до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України не було, а була вимога щодо його повернення до Військової частини НОМЕР_1 , але військовослужбовець не повернувся. Крім того, відповідач зазначив, що до Військової частини НОМЕР_1 з медичних закладів відповідні документи не надходили, а сам позивач самостійно медичні документи не надавав.
40. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю з тих підстав, що позивач в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України самовільно покинув частину, до якої станом на час розгляду справи не повернувся, та з 09.04.2023 у зв`язку із самовільним залишенням Військової частини НОМЕР_1 позивача виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та знято зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення).
41. Однак, колегія суддів вважає таки висновки передчасними, оскільки суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не перевірив і не встановив, коли і при яких обставинах позивач получив травму, чи пов`язана отримана травма з виконанням ним службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини. Суд апеляційної інстанції не встановив, в якій саме частині проходив службу позивач під час отримання ним травми і якими доказами це підтверджується, до якої медичної частини звертався позивач з приводу отриманої травми, чи отримана група інвалідності пов`язана із отриманою позивачем травмою і якими доказами це підтверджується.
42. Суд апеляційної інстанції не врахував, не з`ясував і не надав оцінку наявності чи відсутності протоколу військової лікарської комісії з приводу отриманої позивачем травми. Не з`ясовано, чи пов`язана з проходженням військової служби одержана травма в результаті нещасного випадку. 
Суди не дослідили документи, які слугували підставою для складання Протоколу засідання Військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців.
43. Суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи брав позивач участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
44. Відповідні документи (бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості, рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах) не були витребувані і не досліджені судом апеляційної інстанції.
45. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі. 
46. Обов`язок суду встановити обставини справи при розгляді позову випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається. 
47. Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Результат такого дослідження має бути відображений у мотивувальній частині судового рішення відповідно до положень частини четвертої статті 246 КАС України. 
48. При наданні оцінки наданим сторонами доказам підлягають врахуванню приписи частин першої та другої статті 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
49. У межах цієї справи суд апеляційної інстанції не дотримався обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та надання правової оцінки усім доводам учасників справи, застосувавши формальний підхід до її вирішення та порушивши правила офіційного з`ясування обставин справи, з огляду на що не були з достовірністю встановлені обставини справи, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги. 
50. За правилами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
51. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
52. Верховний Суд не може визнати законним і обґрунтованим судові рішення попередніх інстанцій, оскільки не встановлення предмета доказування та/або ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, невжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, шляхом виявлення та витребування доказів, зокрема, з власної ініціативи. 
53. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 328 цього Кодексу.
54. Підсумовуючи наведене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права в частині встановлення обставин і дослідження доказів, а тому Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги скасування постанови суду апеляційної інстанції і направлення цієї справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №620/830/25 скасувати, справу №620/830/25 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб