Справа №442/2722/26 
Провадження №2/442/1459/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, -
в с т а н о в и в :
08.04.2026 позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2016 року - розірвано.
Від даного шлюбу у них є спільна, на даний час, повнолітня донька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 21 березня 2016 року, ухвалено: стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
19 квітня 2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено рішення про зміну способу стягнення аліментів, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повноліття, відповідно сплата аліментів припинилась.
ОСОБА_3 народилась з вродженою вадою – мікроцефалія, в результаті чого - затримка психомовного розвитку, спастичний тетрапарез, важка розумова відсталість. Хвороба була обумовлена патологічним перебігом вагітності та пологів.
Всі ці роки вона одна піклується про їхню дочку, проходить з нею курси лікування, підтримує організм терапією, проходить відновне лікування та курси реабілітації. Для цього необхідні значні кошти. Оскільки дочка постійно потребує сторонньої допомоги, позивач не може її залишити одну. Здійснює за нею догляд.
Їй самій важко утримувати дочку як матеріально, так і фізично, а відповідач навіть не намагається їй в цьому допомогти.
Їхня донька ( ОСОБА_3 ) є особою з інвалідністю з дитинства І А групи. Вона не може виконувати жодні види праці, потребує постійного нагляду, допомоги сторонніх осіб. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Єдиним джерелом доходу позивачки є допомога по догляду за інвалідом першої групи. 
Оскільки позивачці важко одній утримувати дочку (особу з І А групою інвалідністі з дитинства), то вона змушена звернутися з даним позовом в суд.
Ухвалою від 09.04.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 народилась з вродженою вадою – мікроцефалія, в результаті чого - затримка психомовного розвитку, спастичний тетрапарез, важка розумова відсталість. Хвороба була обумовлена патологічним перебігом вагітності та пологів.
ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, є особою з інвалідністю з дитинства І А групи. Вона не може виконувати жодні види праці, потребує постійного нагляду, допомоги сторонніх осіб. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.
Аліменти – це утримання, яке у визначених законом або договором випадках надається одним членом сім`ї іншому, якщо останній не має власних коштів для існування. Право на аліменти особа з інвалідністю має як неповнолітня або повнолітня дитина, батько чи мати, а також як чоловік чи дружина.
Вимоги до батьків дитини, яка має стійкі розлади функцій організму щодо її матеріального забезпечення після повноліття прописані в ст.198 СКУ. Ця стаття передбачає необхідність сплати аліментів на непрацездатного нащадка у разі наявності на це коштів. Отримати гроші син або донька може за добровільної згоди платника чи в судовому порядку після розгляду справи за відповідним позовом. На дітей, які пройшли необхідні комісії та отримали підтвердження наявності інвалідності першої або другої групи, призначають виплати на весь строк інвалідності.
Виходячи із змісту вищевказаних статей, для виникнення обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей необхідні наявність трьох умов: дитина повинна бути непрацездатною; вона потребує матеріальної допомоги; а батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дитину.
Працездатність це здатність до праці, що залежить від стану здоров`я, фізичного, духовного розвитку (розумових та емоційних можливостей), а також професійних знань, уміння і досвіду працівника, що дає йому змогу виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості. Тобто здатність людини до праці оцінюється не лише за можливістю виконання роботи та функціональним станом організму, а й за додатковими критеріями (стан здоров`я, професійні знання, вміння, досвід).
Законодавство України не визначає поняття працездатності, натомість повніше його зміст розкривається через використання понять «непрацездатність» та «втрата працездатності», які вживаються в трудовому праві, праві соціального забезпечення, тощо. Аналіз правових норм дозволяє дійти висновку, що втрата працездатності може бути постійна і тимчасова. Постійна втрата працездатності це повна чи часткова втрата здатності до загальної чи професійної праці. Повна втрата працездатності означає непрацездатність особи. Непрацездатність - це стан здоров`я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров`я. Прикладом часткової втрати працездатності є інвалідність. При цьому, необхідно відмітити, що існує два критерії визначення інвалідності: медичний та економічний. З медичної точки зору це розлад функцій організму, з економічної точки зору це таке порушення, яке призводить до втрати працездатності: професійної чи загальної.
Інвалідність - це стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюванням, наслідком травм або вродженим дефектом, який призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Обмеження життєдіяльності це повна або часткова втрата здатності обслуговувати себе, самостійно пересуватись, орієнтуватись, спілкуватись, контролювати свою поведінку, вчитись, займатись трудовою діяльністю.
Якщо у подружжя є дитина, якій після досягнення 18-річного віку продовжили інвалідність або дали групу інвалідності вже після повноліття у зв`язку з хворобою, розвитком здібностей чи каліцтвом, і це призвело до її повної чи часткової непрацездатності, та така повнолітня дитина має право на отримання грошової допомоги від своїх батьків.
Вважається, що батько, з яким проживає дитина, бере участь у утриманні дитини за промовчанням, оскільки оплачує комунальні послуги у спільному житлі, купує продукти для загального столу тощо, тобто бере участь у утриманні дорослого сина (дочки) з інвалідністю у добровільному порядку. Відповідно, аліменти на утримання непрацездатної дитини в судовому порядку зазвичай стягують з того батька, який проживає окремо від дитини, що подорослішала. Стягнення аліментів на повнолітню дитину з інвалідністю І, ІІ груп здійснюється, як правило, на користь (на ім`я) батька, з яким проживає дитина, оскільки самі діти часто не можуть обходитися без сторонньої допомоги такого батька.
Суд встановив, що дитина сторін досягла повноліття, має значний ступінь інвалідності, а тому потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, що потребує значних фінансових витрат та допомоги від обох батьків. Відповідач, зі слів позивача, добровільно матеріальної допомоги та утримання дитини не дає, а саме ці витрати позивач в повному обсязі понести не може, а відповідач має можливість їх сплачувати.
Вирішуючи питання, щодо розміру аліментів на дитину, яка досягла 18 років, але потребує постійного стороннього догляду, суд виходить з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, вважає за можливе стягувати аліменти у вказаному розмірі. Суд вважає, що такий розмір аліментів є справедливим, виваженим та розумним, відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належним умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.
За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, тому позов підлягає задоволенню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Щодо порядку і строку виконання рішення, суд повідомляє таке.
Повнолітня дієздатна дитина з інвалідністю може укласти з батьками добровільну угоду про матеріальну допомогу, у якій потрібно обов`язково вказати розмір грошової допомоги, прийнятний для обох сторін, та строки виплат. Таку угоду потрібно завірити у нотаріуса. Якщо ж повнолітню дитину з інвалідністю визнано недієздатною, і один з батьків є її опікуном, то він може дати письмову згоду на укладення такої угоди з іншим з батьків.
Ст.189 СК України передбачений договір між батьками про сплату аліментів на дитину. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Позов до суду пред`явлений 08.04.2026, а тому відповідно до ст.79, 191 СК України аліменти стягуються з вказаної дати.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Стягувати аліменти з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання повнолітньої доньки-інваліда І-ої групи підгрупи А – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 08.04.2026 і на весь період інвалідності ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави – 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2026.

Суддя          О.В. Крамар