Справа № 680/202/26
№2/680/296/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2026 року      селище Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді – Яцини О.І.,
за участі секретаря судового засідання – Стандрійчук М.П.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 14910,00 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 84336839, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4200,00 грн на умовах визначених договором, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника.
Підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору.
01 вересня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та позивач уклали договір факторингу № 01092025/1, згідно із яким позивач отримав право грошової вимоги до відповідача.
В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 14910,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4200,00 грн; заборгованість за відсотками становить 10710,00 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0,00 грн.
Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін.
Представник позивача зазначив у позовній заяві клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином засобами поштового зв`язку, відзиву на позовну заяву не надіслав. 
Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини.
Так, 09 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №84336839 (а.с.9-14).
Згідно з п.3.1. договору Товариство надає кредит клієнту у розмірі 4200,00 грн, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що у пільговий період (30 календарних днів з 09.10.2021 по 08.11.2021) проценти нараховувались за зниженою процентною ставкою 2,5%; у стандартний період (60 календарних днів з 09.11.2021 по 07.01.2022) проценти нараховувались за стандартною процентною ставкою 3%.
Відповідно до п. 4.2. договору клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 07.01.2022 (строк кредитування) шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
Як передбачено п. 5.4. договору нарахування процентів за кредитом провадиться за період з дня списання суми кредиту з поточного рахунку товариства до дня повернення клієнтом суми кредиту на поточний рахунок товариства. Правилами може бути передбачено обмеження щодо строку нарахування процентів за кредитом у випадку прострочення клієнтом повернення кредиту.
Відповідно до п 5.11. за даним договором в період, що вказаний в п. 3.2.1 договору (далі за текстом - «пільговий період») діє пільгова процентна ставка, що вказана у п. 3.2.1 договору та розміщена на сайті товариства, відповідно до якої: процентна ставка є фіксованою та складає 2 % в день.
Згідно із п. 5.11.2. договору строк пільгового періоду обирається клієнтом перед укладенням договору, у значенні від 1 до 30 днів. Якщо клієнт, з урахуванням вимог п.3.3 цього Договору, повторно обирає пільговий період, такий період обирається до підписання додаткового договору до цього договору між клієнтом та товариством. Після закінчення строку пільгового періоду - нараховується стандартна процентна ставка, зазначена у п. 3.2.2. цього договору.
Як видно з п.3.2. договору, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта.
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, доведено до відома відповідачу графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (а.с.14 на звороті)
Відповідно до Довідки про ідентифікацію клієнта відповідачу для підписання договору електронним підписом надано одноразовий ідентифікатор 506196 (а.с.15).
Як видно із довідки сервісу онлайн платежів iPay.ua від 23 жовтня 2025 року, відповідачу 09 жовтня 2021 року о 10:17 успішно перераховано кошти у сумі 4200,00 на платіжну карту клієнта з маскою НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 113361901 (а.с.16).
Відповідач не виконував грошові зобов`язання належним чином у строки, визначені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14910,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4200,00 грн; заборгованість за відсотками становить 10710,00 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0,00 грн (а.с.17, 18).
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладений договір факторингу №01092025/1 (а.с.19-23).
Згідно із Актом приймання-передачі реєстру прав вимоги до Договору факторингу 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ірбіс» передав (відступив) ТОВ «ФК «Позика» належні йому права вимоги до боржників (а.с.25, 26).
Відповідно до Витягу із додатку №1 до Договору факторингу №01092025/1 ТОВ «ФК «Позика» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №84336839  у розмірі 14910,00 грн (а.с.27).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, у ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Як регламентовано ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.
Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).
Враховуючи вищевказаний договір відступлення прав вимоги суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Позика»є належним позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів у кредит.
З матеріалів справи видно, що факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечувався та не оспорюється факт укладення вищевказаного договору. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів.
Будь яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, власного розрахунку також не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання умов вищезазначених кредитних договорів.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 14910,00 грн.
За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у розмірі 14910,00 грн (позов задоволено на 100 %). 
Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач просить суд стягнути з відповідача, понесені ним витрати в сумі 5500,00 грн на професійну правничу (правову) допомогу.
На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги №39493634/03 від 02 січня 2026 року, додаткову угоду №84336839 до договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02 січня 2026 року, детальний опис виконаних робіт, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16 лютого 2026 року на суму 5500,00 грн.
Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеного в детальному розрахунку наданих правничих послуг, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 5500,00 грн не є співмірною та приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним.
Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково у розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2662,40 грн пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»(код ЄДРПОУ: 39493634, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області; IBAN: НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) заборгованість за Кредитним договором № 84336839 від 09 жовтня 2021 року в розмірі 14910 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області, код ЄДРПОУ - 39493634.
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 . 

Суддя   О.  І.  Яцина