СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Харків Справа № 917/1737/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Россолов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Шлях Київ-Харків, Пирятинський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі №917/1737/25

за позовною заявою Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Шлях Київ-Харків, Пирятинський район, Полтавська область

про стягнення 54 662,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області (далі- Позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП» (далі - Відповідач) про стягнення суми у розмірі 54 662,36грн, яка складається з 43 590,40 грн вартості непоставленої продукції, 8020,63 грн пені, 3 051,33 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі №917/1737/25 позовні вимоги задоволені частково, з Відповідача на користь Позивача стягнуто 43 590,40 грн вартості непоставленої продукції, 7 889,86 грн пені, 3 051,33 грн штрафу та 2 416,60 грн судового збору; в частині позовних вимог щодо стягнення 130,77 грн пені - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області 18.12.2025 у справі №917/1737/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач вважає, що рішення у справі прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи, оскільки:
- Відповідач у повному обсязі та належним чином виконав свої зобов`язання перед Позивачем в межах Договору №57 від 21.05.2024 та поставив товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі і жодних претензій щодо отриманого за спірними видатковими накладними з боку Позивача не було;
- Позивач протягом дії спірного Договору - до 31.12.2024 - жодного разу не звертався до Відповідача з вимогою про його розірвання, що свідчить про належне виконання зобов`язань;
- Позивачем не надано жодних доказів відмови в отоварюванні талонів на відповідних АЗС при їх пред`явленні, а також не надано доказів, що всі вказані в Додатку № 2 до Договору АЗС не проводять видачу пального та не працюють;
- Позивачем не надано жодних доказів (наприклад актів приймання-передачі талонів, специфікацій із реєстром номерів талонів та/або інше) на підтвердження того, що додані до позову талони були отримані ним саме від Відповідача і саме на умовах Договору № 57 від 21.05.2024 року;
-обов`язок отримати товар покладався на Позивача, який мав здійснити його самовивіз у встановлені договором строки;
- Позивачем не надано належних доказів на підтвердження направлення претензії;
- нарахування штрафних санкцій є безпідставним, оскільки жодних порушень умов Договору № 57 від 21.05.2024 року не відбулось, а тому покладення їх судом на Відповідача є безпідставним та необґрунтованим.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 року у справі №917/1737/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 16.03.2026р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом якого останній заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі № 917/1737/25 залишити без змін за мотивами:
- талони не підтверджують право власності на пальне, у зв`язку з чим підписання видаткової накладної не свідчить про передачу товару за Договором та не є доказом належного виконання Відповідачем своїх зобов`язань;
-відсутність звернення до Відповідача з приводу розірвання договору не може бути підтвердженням належного і повного виконання зобов`язань з боку Відповідача;
-Відповідачем після заміни талонів не було поставлено паливо та бензин А-95, однак факт поставки цих талонів ним прямо не заперечується;
- у зв`язку з відсутністю палива на заправках бренду АВІАС, що є загальновідомим фактом, талони Позивача залишились неотовареними і доказів на спростування цих обставин Відповідачем не надано;
-лист від 20.02.2025 №34/14-55/2025 був направлений Новою Поштою, доказом відправлення його є експрес накладна, яка додана до позову.
Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:
- укладення 21.05.2024 року між Позивачем, як покупцем та Відповідачем, як постачальником Договору про закупівлю товарів за державні кошти № 57 (далі - Договір), за умовами Відповідач зобов`язується передати, а Позивач - сплатити і прийняти бензин А- 95, дизельне паливо (в скретч-картках з терміном дії на відпуск не менше одного року від дати підписання Договору) відповідно до Специфікації на товар (додаток 1 до цього Договору) загальною ціною 245 867,20 грн (в т.ч. ПДВ 0% відповідно до постанови КМУ від 02.03.2022 № 178);
- узгодження сторонами в Додатку 1 до Договору - Специфікації кількості, асортименту та вартості товару, а саме: бензин А-95 по скретч-картках/талонам у кількості 2 550 л. загальною вартістю 134 844,00 грн (з ПДВ), дизельне паливо по скретч- картках/талонам у кількості 2 140 л. загальною вартістю 111 023,20 грн (з ПДВ);
-передання Відповідачем Позивачу на виконання умов Договору скретч- карток/талонів на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 245 867,20 грн на підставі видаткової накладної від 24.05.2024 № Рн240524/004;
-оплата Позивачем вартості товару у повному обсязі на суму 245 867,20 грн за платіжною інструкцією від 28.05.2024 № 319;
-часткової поставки Відповідачем Позивачу товару на суму 202 276,80 грн (1840 л дизельного палива з 2140 л та 2020 л Бензину А-95з 2550 л);
-здійснення Відповідачем у зв`язку з відсутністю пального на АЗС «АВІАС» заміни Позивачу скретч-карток на бензин А-95 за №303611382316-303611382323 об`ємом 160 літрів та скретч-карток на дизельне паливо за № 304622361978 - 304622361981, № 304622361988 - 304622361993 та №304622361996 - 304622361999 об`ємом 280 літрів на пальне іншого бренду аналогічної якості, що було оформлено актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ № 9 від 26.01.2025;
-звернення Позивача до Відповідача з листом від 20.02.2025 № 34/14-55/2025 з проханням заміни скретч-карток на дизельне паливо загальним об`ємом 300 літрів та бензин А-95 загальним об`ємом 530 літрів за конкретним переліком скретч-карток, на підставі експрес накладної ТОВ «Нова пошта» від 27.02.2025, що залишено без відповіді;
-направлення Позивачем на адресу Відповідача претензії від 11.04.2025 за № 34/14- 84/2025 з вимогою перерахувати Позивачу кошти в сумі 48 428,94 грн (вартості непоставленої продукції, пені та штраф 7% від вартості непоставленої продукції), яка залишена без задоволення.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
Вважаючи своє право на отримання оплаченого товару за Договором порушеним, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 21.05.2024 року між сторонами Договору про закупівлю пального № 57 в розмірі 43 590,40 грн вартості непоставленої продукції, а також 8 020,63 грн пені за прострочення поставки товару за період з 01.03.2025 по 04.09.2025, а також 3 051,33 грн штрафу.
Відповідач в суді першої інстанції у відзиві заперечував проти позову, посилаючись на повне та належне виконання зобов`язань з поставки Позивачу товару у передбачений Договором строк та відсутності з боку Позивача жодних претензій щодо отриманого за видатковою накладною № Рн 240524/004 від 24.05.2024 товару.
Також Відповідач вважав недоведеним факту відмови Позивачу в отриманні палива за талонами на всіх зазначених в Додатку № 2 до Договору АЗС .
Стосовно доданих Позивачем до позову талонів Відповідач послався на недоведеність факту їх відношення до умов Договору № 57 від 21.05.2024 року, а також стверджував про відсутність доказів направлення та отримання претензії.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, господарський суд встановив факт невиконання Відповідачем умов договору щодо належної поставки товару, а отже виснував про наявність обов`язку останнього повернути отриману плату, сплатити штраф та пеню згідно з п.7.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язання. Відмова у задоволенні пені у розмірі 130,77 грн судом зумовлена невірним визначенням Позивачем початку її нарахування з урахуванням приписів ст. 530 ЦК України.
Предметом апеляційного перегляду рішення суду є незгода Відповідача з висновками суду щодо доведеності позовних вимог в частині їх задоволення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими за наступних підстав.
Предметом спору в межах даного апеляційного провадження є обставина виконання Відповідачем обв`язку з поставки товару за Договором у передбачений ним строк.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
За змістом ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Змістом п.п.1.2,1.3,1.5,2.1,5.2,5.4 укладеного між сторонами Договору сторонами узгоджено, що:
-найменуванням товару є “Бензин А-95, Дизельне паливо, код, категорія ДК 021:2015 09130000-9 нафта і дистиляти”;
-відпуск товару здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1994;
- товар вважається переданим постачальником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару;
- місцем передачі товару є АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні скретч-картки ;
- обов`язок отримати пальне шляхом самовивезення з АЗС має покупець та у строк до закінчення терміну дії скретч-картки ( має бути на ній зазначений).
Згідно до вимог п.5.3 Договору скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч- карті.
Відповідно до пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (далі - Правила), торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).
Згідно з пунктом 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з пунктом 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
Таким чином, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Матеріалами справи підтверджено та сторонами не оспорюється, що вартість товару за Договором складає 245 867,20 грн., саме така вартість палива була дата сплачена Позивачем за платіжною інструкцією від 28.05.2024 № 319, а Відповідачем за видатковою накладною 24.05.2024 № Рн 240524/004 було передано Позивачу скретч картки для можливості отримання ним на АЗС Відповідача пального на відповідну суму.
Отже доводи Відповідача, що предметом купівлі продажу є саме талони на пальне, а зазначена накладна підтверджує факт передання пального - спростовуються змістом умов укладеного між сторонами договору, а також норм вищенаведених Правил.
Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення Позивача із позовом до суду докази фактичного отримання ним пального в межах Договору на спірну суму – в матеріалах справи відсутні.
Досліджуючи питання наявності узгоджених сторонами строків поставки, судова колегія вважає, що з урахуванням вищенаведених умов Договору з урахуванням дати його укладення, визначений в п. 5.1 Договору строк поставки товару – до 31 травня 2024 року - стосується саме передання Позивачу скретч - карток на паливо, а не самого палива, який Позивач мав вивезти з відповідних АЗС, отже Відповідачем такий строк дотриманий.
Разом з тим, за змістом вищенаведених умов Договору строк вивезення пального із АЗС Відповідача дорівнюється строку дії скретч карток (який не може бути менше року з моменту укладення Договору), іншого строку Договором не встановлено.
В Договорі та його додатках також відсутнє посилання на передачу сторонами конкретних скретч -карток, їх номерів, а також найменування автозаправочних станцій, з яких можливий самовивіз Позивачем пального.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи зображень спірних скрет-карток, такого строку вони не місять, доказів узгодження такого строку сторонами також не надано та про їх наявність не заявлено.
Щодо посилання апелянта на строк дії Договору -до 31 грудня 2024 року - то наявність такого строку не впливає на обов`язок сторін виконати взяті на себе зобов`язання, оскільки зазначений строк не може ототожнювати зі строком поставки товару або строком, протягом якого Позивач має вивезти паливо із заправок АЗС.
Висновок щодо порушення Відповідачем свого зобов`язання з поставки товару та наявності підстав до нарахування пені та штрафу за порушення строку поставки товару за Договором суд першої інстанції обґрунтовує невиконанням Відповідачем вимоги Позивача щодо обміну скретч- карток, яку ним заявлено в листі від 20.02.2025 року, в передбачений ч.2 ст.530 ЦК України семиденний строк з моменту отримання такої вимоги.
Судова колегія вважає такий висновок безпідставним з огляду на наступне.
Метою заявленої Позивачем вимоги від 20.02.2025 року № 34/14-55/2025 є заміна певно визначених скретч - карток на бензин А-95 на 530 л та дизельне пальне 300 л за мотивами неможливості заправити пальним транспортні засоби за отриманими за Договором картками, починаючи с січня 2025 року через відсутність пального на АЗС “АВІАС”, про прийняте рішення Позивач просить повідомити його в місячний термін.
Отже в цій вимозі Позивач не заявляє про необхідність забезпечити отримання ним пального на узгоджених сторонами АЗС, а також не заявляє про конкретні випадки неможливості заправлення транспорту Позивача та не вимагає повернення коштів.
Додані Позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву акти щодо відсутності 06.01 та 08.01.2025 року бензину та дизельного палива на АЗС “Авіас” по вул. Бориспільський та Фортечній в місті Запоріжжі та по всій Запорізькій області в додатку “Джет”, що складені співробітниками Позивача, не беруться до уваги судовою колегією, оскільки по -перше, ці конкретні обставини не заявлялися в позовній заяві, по друге - ці акти за своїм змістом не містять посилання на невиконання Відповідачем обов`язків за Договором.
Відповідно до вимог п.7.3 Договору за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків вартості товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів- додатково штраф у розмірі 7 відсотків від вказаної вартості товару.
Зазначена умова Договору відповідала діючої на момент укладення Договору норми ч.2 ст.231 ГК України, яка передбачала таку відповідальність за порушення виконання негрошового зобов`язання, в якому одна сторона належала до державного сектору економіки або фінансувалася за рахунок державного бюджету.
Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Оскільки умовами Договору взагалі не перебачено обов`язку Відповідача заміняти скретч - картки, вважати таку заміну його договірним обов`язком та встановлювати строк на його виконання на підставі вимог ч.2 ст.530 ЦК України, а потім застосовувати відповідальність з цієї дати у вигляді штрафу та пені за порушення строку поставки - не базується на вимогах закону та укладеного між сторонами Договору.
Отже з урахуванням відсутності встановленого Договором строку передачі товару на АЗС, відсутності конкретного випадку неможливості отримання товару у визначеному Договору порядку, відсутності відповідної вимоги щодо передання товару у наведеному листі, законні підстави до стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки товару є безпідставними.
В цій частині рішення господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 року у справі №917/1737/25 слід скасувати на підставі пункту 1 частини першої статті 277 ГПК України через нез`ясування обставин, що мають значення для справи і з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7889,86грн та штрафу у розмірі 3051,33грн.
Предметом позову в основній частині є стягнення вартості непоставленого, але сплаченого товару за Договором від 21.05.2024 № 57 в розмірі 43590,40 грн, який, за твердженням Позивача, він не може отримати на АЗС бренду “Авіас” (саме ці АЗС зазначені на наявних у нього скретч - картках, що отримані від Відповідача) на підставі Договору.
У якості обставин неможливості отримання пального Позивач зазначає про його відсутність на таких АЗС, починаючи з січня 2025 року не лише на території Запорізької області, а й усієї території України, посилаючись на інформацію на офіційному інтернет- сайті www.avias.ua.
Таку обставину Позивач вважає загальновідомою, саме посиланням на цю обставину Позивач обґрунтовував необхідністю заміни скретч - карток на картки іншого бренду.
Обставина фактичного передання-отримання Позивачем лише частини оплаченого за Договором пального пального жодним чином не спростована Відповідачем, ним не спростовано факту неможливості отримання Позивачем товару за спірними скретч - картками саме через відсутність пального на АЗС бренду “Авіас”, не зазначено жодної АЗС, де Позивач у зазначений ним період - після січня 2025 року - мав можливість заправити власні транспортні засоби на підставі спірних скретч карток.
Також Відповідачем не спростовано, що ним виконаний обов`язок за Договором шляхом передання саме спірних карток, а не карток іншого бренду або за іншими номерами, оскільки у видатковій накладній № Рн 240524/004 від 24.05.2024 картки за конкретними номерами не зазначено.
Право Позивача вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми, передбачено ч.1 ст.670 ЦК України, оскільки Відповідач передав йому меншу кількість товару, ніж це встановлено Договором.
Позивач зазначає, що вимогу про повернення коштів від 11.04.2025 за № 34/14-84/2025 було надіслано Відповідачу 28.06.2025 року та отримано Відповідачем 01.07.2025 року на підставі рекомендованого відправлення про вручення поштового повідомлення Укрпошти, проте Відповідачем факт отримання такої вимоги заперечується.
Судова колегія не приймає зазначене поштове повідомлення у якості доказу відправлення зазначеної вимоги через значний проміжок часу (три місяці), неспівпадінням відправника (зазначена приватна особа, а не Позивач), а також в ній зазначено про інші відправлення, а не рекомендований лист та без опису вкладення.
За таких обставин судова колегія вважає недоведеним факт відправлення Позивачем Відповідачу претензії від 11.04.2025 року.
Разом з тим, оскільки а ні вимогами ст.670 ЦК України, а ні іншими нормами цивільного законодавства не передбачена форма вимоги покупця до продавця щодо повернення передоплати за недопоставлену частину товару, а право Позивача на отримання товару у повному обсязі у розу ний строк є порушеним, судова колегія вважає, що шляхом заявлення позову про стягнення суми попередньої оплати внаслідок непередання оплаченої частини товару за Договором Позивач заявив вимогу в порядку вищенаведеної норми закону.
Оскільки Відповідачем не виконані умови договору щодо передання Позивачу палива за Договором - у нього виникло зобов`язання з повернення Позивачу його вартості, що була сплачена останнім в розмірі 43 590,40 грн.
За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в вищенаведеній частині оскаржуваного судового рішення висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а апеляційна скарга Відповідача в цій частині – підлягає залишенню без задоволення.
Щодо розподілення судових витрат в суді першої інстанції, то судова колегія на підставі ч.9.ст.129 ГПК України вважає висновок суду першої інстанції про покладення судових витрат на Відповідача обґрунтованим, оскільки саме внаслідок порушення ним умов Договору та прав Позивача виник спір.
За таких підстав, оскільки викладені скаржником в апеляційній скарзі доводи знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/1737/25 слід скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7889,86грн та штрафу у розмірі 3051,33грн., прийнявши в скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а в іншій частині рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/1737/25 від 21.01.2026 – слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги слід віднести на Відповідача, оскільки з його вини виник спір.
Про стягнення інших витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, сторонами не заявлено, отже вони не підлягають розподілу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП», Шлях Київ - Харків, Пирятинський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі №917/1737/25 - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі №917/1737/25 скасувати в частині стягнення пені у розмірі 7889,86грн та штрафу у розмірі 3051,33грн.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Управлінню Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Запорізькій області, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Шлях Київ-Харків, Пирятинський район, Полтавська область у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7889,86грн та штрафу у розмірі 3051,33грн.
В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 21.01.2026 у справі №917/1737/25- залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у вигляді судового збору, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП», Шлях Київ - Харків, Пирятинський район, Полтавська область.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков 

Суддя В.В. Россолов