П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1981/17 
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К. 
Суддя-доповідач: Гнап Д.Д. 
28 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Яремчукa К.О.  Сушка О.О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,
представників сторін 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Акпадон Агро» до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 

Суть спору
Товариство з обмеженою відповідальністю «Акпадон Агро» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0004811404, яким до позивача застосовано пеню у сумі 1 118 992,16 грн за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Спір стосується правомірності визначення контролюючим органом пені за експортними та імпортними зовнішньоекономічними контрактами, правильності визначення кількості днів прострочення, застосування статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а також наслідків подання контролюючим органом уточнених розрахунків після висновків Верховного Суду.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У липні 2017 року ТОВ «Акпадон Агро» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 03.07.2017 №0004811404 про нарахування пені у розмірі 1 118 992,16 грн за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.07.2017 №0004811404 в частині нарахування пені у розмірі 265 145,98 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 3 977,81 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.
Суд першої інстанції виходив з того, що за частиною зовнішньоекономічних операцій контролюючим органом неправильно визначено суму пені з урахуванням висновків Верховного Суду та положень статті 4 Закону №185/94-ВР. Водночас суд визнав, що встановлені порушення валютного законодавства не дають підстав для скасування податкового повідомлення-рішення у повному обсязі, а тому застосував часткове скасування індивідуального акта.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Хмельницькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.10.2023 та 19.11.2025 у справі №822/1981/17, і безпідставно скасував податкове повідомлення-рішення в частині 265 145,98 грн.
На думку відповідача, під час нового розгляду ним було виконано вказівки суду касаційної інстанції, здійснено перерахунок пені за імпортними контрактами №16/04 від 16.07.2013, №18 від 04.08.2013, №82 від 30.08.2013, №MD-30/05 від 30.05.2016, а також за експортними контрактами №MD-18/02 ТП від 18.02.2015 та №02/03 від 02.03.2016. Апелянт вважає, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки факт порушення строків розрахунків підтверджений матеріалами перевірки.
Позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. На переконання позивача, контролюючий орган не довів правомірності нарахування пені у спірній частині, а подання різних розрахунків пені під час судового розгляду підтверджує помилковість первісного розрахунку, покладеного в основу податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0004811404.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У період з 06.06.2017 по 09.06.2017 посадовою особою контролюючого органу на підставі направлення від 06.06.2017 №1185 та наказу від 01.06.2017 №1275 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Акпадон Агро» з питання своєчасності надходження валютних цінностей в Україну та підтвердження повідомлень ПАТ КБ «Приватбанк» про порушення строків розрахунків в іноземній валюті за контрактами:
контракт №MD25-02/14 від 25.02.2014;
контракт №18 від 04.08.2013;
контракт №MD-18/02 ТП від 18.02.2015;
контракт №02/03 від 02.03.2016;
контракт №MD-30/05 від 30.05.2016;
контракт №16/04 від 16.07.2013;
контракт №82 від 30.08.2013.
Перевірка охоплювала період з 25.02.2014 по 31.05.2017.
За результатами перевірки складено акт від 16.06.2017 №0926/22-01-14-04/33842995, яким встановлено недотримання позивачем статей 1, 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та пунктів 1 постанов Правління Національного банку України від 20.08.2014 №515, від 12.05.2014 №270, від 03.06.2015 №354, від 07.06.2016 №342, від 14.09.2016 №386.
03.07.2017 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0004811404, яким застосував до позивача пеню за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1 118 992,16 грн.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.08.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 26.10.2023 у справі №822/1981/17 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.08.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.02.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024, позов задоволено; податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0004811404 скасовано повністю.
Постановою Верховного Суду від 19.11.2025 у справі №822/1981/17 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задоволено частково, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду відповідач подав розрахунки пені з урахуванням висновків Верховного Суду, зокрема на суми 1 103 394,55 грн та 1 098 820,95 грн. Позивач вважав, що такі розрахунки не можуть змінювати спірне податкове повідомлення-рішення, однак суд першої інстанції перевірив їх у межах питання правомірності визначення пені у спірній частині.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів виходить із такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті такі рішення, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а також чи є вони обґрунтованими, тобто прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Правовідносини, що виникли між сторонами, на момент їх виникнення регулювалися Законом України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі — Закон №185/94-ВР).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів в іноземній валюті підлягала зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується.
Частиною третьою статті 1 Закону №185/94-ВР та частиною четвертою статті 2 цього Закону передбачалося право Національного банку України встановлювати інші строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Так, постановою Правління Національного банку України від 20.08.2014 №515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», постановою Правління Національного банку України від 03.06.2015 №354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», постановою Правління Національного банку України від 07.06.2016 №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та постановою Правління Національного банку України від 14.09.2016 №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлювався строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що не перевищує 90 календарних днів.
Водночас постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» строк розрахунків було збільшено до 120 календарних днів.
За змістом частини першої статті 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки або вартості недопоставленого товару в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону №185/94-ВР у разі прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення у цей період не сплачується.
Частиною четвертою статті 4 Закону №185/94-ВР передбачено, що у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.
У постанові від 26.10.2023 у справі №822/1981/17 Верховний Суд звернув увагу, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки правильності визначення періодів нарахування пені та не врахували наслідків звернення позивача до господарських судів із позовами до нерезидентів, що має істотне значення для застосування статті 4 Закону №185/94-ВР.
У постанові від 19.11.2025 у справі №822/1981/17 Верховний Суд звернув увагу, що судами попередніх інстанцій не враховано положення статті 4 Закону №185/94-ВР щодо зупинення нарахування пені у разі прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента до нерезидента про стягнення заборгованості.
Зокрема, Верховний Суд зазначив, що за імпортними контрактами №16/04 від 16.07.2013, №18 від 04.08.2013 та №82 від 30.08.2013 нарахування пені підлягало зупиненню з моменту прийняття господарськими судами відповідних позовних заяв до розгляду.
Крім того, Верховний Суд звернув увагу, що за контрактом №MD-30/05 від 30.05.2016 контролюючим органом безпідставно нараховано пеню за 22.02.2017 — день фактичного виконання зобов`язання.
Також у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що встановлення помилковості окремих складових розрахунку пені не є безумовною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення у повному обсязі, а суд повинен перевірити правомірність такого рішення у відповідній частині.
Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Під час нового розгляду справи суд першої інстанції врахував наведені висновки Верховного Суду та перевірив, чи доведено відповідачем правомірність нарахування пені у спірній частині з урахуванням приписів статті 4 Закону №185/94-ВР.
Матеріалами справи підтверджується, що після направлення справи на новий розгляд відповідач подав уточнені розрахунки пені, у яких фактично змінив суму нарахувань, визначену у податковому повідомленні-рішенні від 03.07.2017 №0004811404.
Колегія суддів вважає, що під час нового розгляду справи суд першої інстанції в цілому виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.10.2023 та 19.11.2025 у справі №822/1981/17, оскільки перевірив правомірність нарахування пені з урахуванням положень статті 4 Закону №185/94-ВР, дослідив періоди зупинення нарахування пені у зв`язку з прийняттям господарськими судами позовів резидента до нерезидентів та надав оцінку уточненим розрахункам контролюючого органу.
При цьому суд першої інстанції не обмежився формальним встановленням помилок у первісному розрахунку пені, а перевірив правомірність податкового повідомлення-рішення у відповідній частині, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.11.2025 у справі №822/1981/17.
Разом з тим колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо неправильності визначення судом першої інстанції розміру пені, яка підлягає скасуванню.
Перевіривши матеріали справи, уточнені розрахунки пені, подані відповідачем під час нового розгляду справи, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.10.2023 та 19.11.2025 у справі №822/1981/17, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення суми пені, яка підлягає скасуванню, підлягає зміні.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів правомірності визначення спірної частини грошового зобов`язання, нарахованого податковим повідомленням-рішенням від 03.07.2017 №0004811404.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при визначенні суми пені за контрактом №02/03 контролюючим органом не враховано факт зупинення перебігу строків розрахунків у зв`язку з прийняттям господарським судом позовної заяви резидента до нерезидента та безпідставно включено до розрахунку період судового розгляду відповідного спору.
Вказані обставини свідчать про те, що розрахунок пені у цій частині здійснено без належного врахування положень частини другої статті 4 Закону №185/94-ВР та обов`язкових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.11.2025 у справі №822/1981/17.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0004811404 є правильним по суті.
Водночас при визначенні розміру пені, яка підлягає скасуванню, суд першої інстанції помилково врахував первісно нараховану за контрактом №02/03 суму пені 244 974,77 грн, тоді як за уточненим розрахунком, поданим відповідачем під час нового розгляду справи, пеня за цим контрактом становила 242 189,07 грн.
Отже, арифметично правильний розмір пені, у частині якої податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, становить 262 360,28 грн ((1 118 992,16 грн - 1 098 820,95 грн) + 242 189,07 грн), а не 265 145,98 грн, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Посилання апелянта на те, що податкове повідомлення-рішення не може бути скасоване частково, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта повністю або в окремій його частині.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги шляхом зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції виключно в частині правильного визначення суми пені, яка підлягає скасуванню.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 є законним та обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

V. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
За змістом статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Оскільки суд першої інстанції правильно визначив наявність підстав для часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0004811404, однак допустив неточність при визначенні розміру пені, яка підлягає скасуванню, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Хмельницькій області підлягає частковому задоволенню, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року — зміні в частині резолютивної частини. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити частково.
Змінити резолютивну частину рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року , виклавши абзац другий в наступній редакції: 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.07.2017 № 0004811404 в частині нарахування пені у розмірі 262360,28 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Постанова суду складена в повному обсязі 28 травня 2026 року.

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Яремчук К.О.    Сушко О.О.