ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28189/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року (суддя Рищенко А.Ю., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 27.02.2026 року) у адміністративній справі №160/28189/25 за позовом Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, суд –
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 18.08.2025 року прийнятого на підставі його заяви №100202327 від 05.08.2025 року; зобов`язати Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву №100202327 від 05.08.2025 року щодо оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, прийнятого за результатами розгляду цієї справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився Громадянин КНР ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що з матеріалів справи можливо встановити, що УСБ України не надано до підрозділу ДМС інформації стосовно ОСОБА_1 , в якій зазначено про існування будь-яких конкретних дій або вчинків ОСОБА_1 , які б вказували на вчинення або на намір вчинення ним дій, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, які визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином. УСБ України не надало доказів існування вироку суд, яким ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів, чи постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення. Суд обмежився лише встановленням факту наявності інформації, отримано від УСБ України у Дніпропетровській області, однак, не встановив змісту такої інформації, не перевірив її обґрунтованість та не з`ясував, які саме фактичні обставини стали підставою для висновку про наявність загрози національній безпеці. Апелянт зазначав, що він прибув на територію України саме з метою працевлаштування та отримав відповідний дозвіл на застосування праці іноземців, що підтверджується дозволом №110244, виданим Київським міським центром зайнятості, а тому він мав законні підстави для отримання посвідки на тимчасове проживання.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Китайської Народної Республіки. Рішенням ТОВ «Турбота і не тільки» №19/05/25 від 19.05.2025 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора ТОВ «Турбота і не тільки», що також підтверджується випискою з ЄДРЮОФОП. 05.08.2025 року ОСОБА_1 подав документи до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області для оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі п.4 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Рішенням №12031300025637 від 18.08.2025 року Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року. 25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до СБ України із заявою про повторну перевірку його особи на предмет можливості оформлення посвідки на тимчасове проживання та надання документу (лист, довідку, тощо) про те, що його проживання не загрожує національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. За результатами розгляду вказаної заяви, 09.09.2025 року СБУ листом №2.01/2/3/3 2710 повідомила ОСОБА_1 , що компетентним органом, який приймає рішення про оформлення та видачу вищевказаних посвідок, є відповідний територіальний орган ДМС України 25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ДМС України зі скаргою на рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання. За результатами розгляду вказаної скарги, 09.09.2025 року ДМС України листом №Х-8287-25/8.1/5597-25 повідомила ОСОБА_1 , про залишення попереднього рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд врахував, що 15.08.2025 на адресу Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшов лист УСБ України у Дніпропетровській № 55/2/2 735, в якому повідомляється, що управлінням отримано інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на тимчасове проживання, недоцільно на підставі п.61 Порядку №322, у зв`язку з чим, рішенням Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області №120313000256367 від 18.08.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання з посиланням на п.7 ч.61 Порядку №322. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 1, 3, частинами 1, 4 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; ст.1, ч.1 ст.20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»; пунктами 11, 16, 17, 61, 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 та прийшов до висновку про те, що у період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантовані права, визначені ст.33 Конституції України, якою передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Суд прийшов до висновку про те, що необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або ж охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має, зокрема, і превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень закону особами, яким заборонено в`їзд. З урахуванням дії воєнного стану в України, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень ДМС України щодо здійснення перевірки інформації, наданої уповноваженим органом, адже така інформація з урахуванням військової агресії рф проти України сприймається як достовірна. Суд прийшов до висновку, що рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 18.08.2025 року прийняте на підставі інформації, яка викладена у листі УСБ України у Дніпропетровській області, відповідає нормам підпункту 7 п.61 Порядку №322.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Китайської Народної Республіки.
Встановлено, що рішенням ТОВ «Турбота і не тільки» №19/05/25 від 19.05.2025 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора ТОВ «Турбота і не тільки», що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОП.
Встановлено, що 05.08.2025 року ОСОБА_1 подав документи до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області для оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі п.4 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», зокрема, заяву-анкету №100202327; дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий 26.02.2025 року Київською міською службою зайнятості; копію паспорту громадянина КНР, строком дії до 10.10.2026 року, картку платника податків.
Встановлено, що Головне управління ДМС в Дніпропетровській області 18.08.2025 року прийняло рішення №12031300025637, яким відмовило ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.04.201 №322, про о повідомило ОСОБА_1 листом від 18.08.2025 року №121.3.1-10457/12.3-25 та направило копію рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання.
Встановлено, що УСБ України у Дніпропетровській області направило на адресу Головного управління ДМС у дніпропетровській області лист від15.08.2025 року № 55/2/2-735 про те. що управлінням відповідно до п.13 ч.1 ст.24 Закону України «Про Службу безпеки України» отримано інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на тимчасове проживання, недоцільно на підставі п.61 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання».
Встановлено, що 25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Служби безпеки України із заявою про повторну перевірку його особи на предмет можливості оформлення посвідки на тимчасове проживання та надання документу (лист, довідку, тощо) про те, що його проживання не загрожує національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
За результатами розгляду вказаної заяви, 09.9.2025 року Служба безпеки України листом №2.01/2/3/32710 від 09.09.2025 року повідомила, що компетентним органом, який приймає рішення про оформлення та видачу вищевказаних посвідок, є відповідний територіальний орган Державної міграційної служби України. Всі відомості, які слугують підставами для прийняття рішень, формування висновків та встановлення обставин Службою безпеки України, містять гриф «обмеженого доступу», а відповідно до ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.9 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» забороняється оприлюднювати або надавати (розголошувати( зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності до прийняття рішення за результатами діяльності або заходів. Служба безпеки України не наділена компетенцією надавати в будь-якій формі документи (листи, довідки тощо) про те, що проживання певної особи в Україні не загрожує національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Встановлено, що 25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ДМС України зі скаргою на рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання та за результатами розгляду 09.09.2025 року ДМС України листом №Х-8287-25/8.1/5597-25 від 09.09.2025 року повідомила ОСОБА_1 про залишення рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.1, частин 1, 4 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). 
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком, який діє на теперішній час. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30- 34, 38, 39, 41- 44, 53 Конституції України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до пунктів 1, 16, 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли, зокрема, отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.24 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» забороняється оприлюднювати або надавати (розголошувати) зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності та заходів до прийняття рішення за результатами такої діяльності або заходів.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішенням Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області №120313000256367 від 18.08.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання з посиланням на підпункту 7 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що законодавством не передбачено повноважень Головного управління ДМС у Дніпропетровській області здійснювати перевірку та оцінку інформації УСБ України у дніпропетровській області. Суд зазначає, що законодавство забороняє розголошувати, оприлюднювати інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності та заходів до прийняття рішення за результатами такої діяльності або заходів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, який передбачає обмеження прав громадян, у тому числі іноземців та осіб без громадянства у метою попередженню загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Головним управління ДМС України у Дніпропетровській області 09.09.2025 року прийнято рішення №1217130100019278 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина КНР ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 07.10.2025 року у справі №206/5326/25, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу №4 у м. Дніпрі Головного управління ДМС в дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №1217130100019278 від 09.09.2025 року про примусове повернення до країни походження відмовлено.
Враховуючи вищевикладене. суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержання норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року у адміністративній справі №160/28189/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова