справа № 757/18168/25-ц
провадження № 22-ц/824/4575/2026
головуючий у суді І інстанції Литвинова І.В.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя 454 410, 00 грн в рахунок компенсації вартості 1/ 2 частки транспортного засобу, - легкового автомобіля Toyota Camry, 2018 року, об`єм двигуна 2494 см3, номр кузова: НОМЕР_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1 /2 частину квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ 1168864380000) в порядку поділу майна подружжя.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1 /2 частину квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ 1168864380000) в порядку поділу майна подружжя.
Зобов`язано ГУК у м. Києві / Печерс. р-н повернути ОСОБА_1 50 % від суми сплаченого судового збору в розмірі 6 056, 00 грн, згідно з платіжною інструкцією № 0.0.4313703858.1 від 16 квітня 2025 року, що було перераховано: одержувач ГУК у м. Києві / Печерс. р-н, код отримувача 37993783, призначення платежу: суд. збір за позовом.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Не погоджуючись із указаним рішенням представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу змінити. Збільшити розмір стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з 5 000,00 грн до 125 000,00 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що встановлення судом позивачу компенсації правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн порушує критерії співмірності, визначені у ст. 137 ЦПК України, та фактично нівелює принцип відшкодування судових витрат. До того ж, на підтвердження реальності витрат, позивач станом на 15 листопада 2025 року вже сплатила 63 150,00 (50% гонорару), доказ долучено до апеляційної скарги.
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання призначене на 28 квітня 2026 року сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи.
28 квітня 2026 року від представника апелянта ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки апеляційна скарга стосується незгоди позивача із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів переглядає судове рішення лише у оскаржуваній частині.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначив їх розмір у сумі 5 000,00 грн, виходячи із критеріїв розумності, співмірності та обґрунтованості.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням у цій частині, представник позивача в апеляційній скарзі просить збільшити суму витрат до 125 000,00 грн, посилаючись на фактичне понесення витрат та їх часткову оплату, однак такі доводи не можуть бути підставою для зміни рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому відповідно до частини четвертої цієї ж статті розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом та значенням справи для сторін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат зобов`язаний враховувати обґрунтованість та пропорційність їх розміру до предмета спору, складності справи та інших істотних обставин.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у квітні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, у якому також заявила вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 125 000,00 грн, фактично авансуючи відповідні витрати.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач ще на стадії підготовчого провадження повністю визнав позовні вимоги, не заперечував проти поділу майна.
Заперечуючи проти розміру витрат на правничу допомогу, відповідач вказував, що такі витрати є необґрунтованими та неспівмірними, оскільки спір у цій справі виник і розглядається внаслідок неправильних дій позивача.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховує зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частина 9 ст. статті 141 ЦПК України встановлює, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд першої інстанції правильно встановив факт визнання відповідачем позову, що відповідно до процесуального закону свідчить про відсутність спору по суті та істотно впливає на обсяг необхідної правничої допомоги, а отже і на розмір витрат, які підлягають компенсації, що саме по собі виключає можливість стягнення витрат у заявленому розмірі.
Колегія суддів враховує, що у випадку визнання позову на ранній стадії розгляду справи обсяг необхідних процесуальних дій істотно зменшується, а отже витрати на правничу допомогу не можуть вважатися такими, що відповідають заявленому розміру, і підлягають зменшенню з урахуванням принципів розумності та співмірності.
При цьому сам факт оплати частини (50%) гонорару не є безумовною підставою для його повного відшкодування, оскільки компенсації підлягають лише ті витрати, які були необхідними для ефективного захисту прав сторони у конкретній справі.
Доводи апеляційної скарги про значний обсяг наданої правничої допомоги та складність справи є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять підтверджень активного змагального процесу чи вчинення адвокатом значного обсягу процесуальних дій, натомість встановлено, що відповідач визнав позов.
Не спростованими у доводах апеляційної скарги також залишились заперечення сторони відповідача, що спір міг бути вирішений в позасудовому порядку та необхідність звернення з цим позовом до суду не доведена.
Також колегія суддів бере до уваги, що посилання представника позивача в апеляційній скарзі на нібито складність справи та значний обсяг роботи не підтверджені належними доказами та не узгоджуються з фактичними обставинами справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн, а доводи апеляційної скарги, що мотивувальна частина рішення не містить достатнього нормативного обґрунтування такого зменшення, не можуть бути підставою для зміни рішення по суті, оскільки такий висновок є результатом оцінки наведених заперечень відповідача проти розміру судових витрат позивача.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн є достатнім, співмірним та таким, що відповідає критеріям необхідності і розумності, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києвавід 06 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба