П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/10720/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Колієв С.А. 
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Нечко Я.O.,
представника позивача: адвоката Стороженка Ю.В. (в режимі відеоконференції)
представника відповідача: Цілімецької О.Б. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним позовом в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 31.03.2026 № 3-1.
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 20.02.2026 працівником поліції Солоненко К. був складений протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. За результатами розгляду вказаного протоколу 31.03.2026 адміністративною комісією виконавчого комітету Хмельницької міської ради було винесено постанову № 3-1, якою вона була притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді сплати адміністративної штрафу у розмірі 6 800,00 гривень.
Позивачка мотивувала позовні вимоги тим, що письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 , покладені адміністративною комісією в основу оскаржуваної постанови, не можуть вважатися належним і допустимим доказом, фотоматеріали оформлені з порушенням встановлених вимог, відеозапис із нагрудної камери поліцейського до матеріалів справи не долучений, а часові відомості, що містяться у доказах, є суперечливими. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постанову № 3-1 Адміністративної комісії виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 31.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн за ч. 2 ст.156 КУпАП - залишено без змін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 3-1 від 31.03.2026 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6 800,00 гривень. Вказаною постановою ОСОБА_1 була визнана винуватою у тому, що вона 20.02.2026 о 18 год. 00 хв. у м. Хмельницькому на вул. Львівське шосе, 47, будучи працівником магазину “Смаколик”, порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме здійснила продаж алкогольного напою “Kings Bridg” зі смаком “Gin & Cherry”, ємністю 0,5л із вмістом спирту 7% неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги п.2 ч.1 ст.71 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”.
Зазначена постанова винесена відповідачем за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, направлених Хмельницьким районним управлінням поліції ГУ НП в Хмельницькій області, що включали в себе, зокрема:
- протокол про адміністративне правопорушення від 20.02.2026 серії ВБА № 136728, згідно якого 20.02.2026 близько 18:00 год ОСОБА_1 , за адресою: м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 47, будучи працівником магазину “Смаколик” продала неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слабоалкогольний напій “Kings Bridg” зі смаком “Gin & Cherry”, ємністю 0,5л із вмістом спирту 7%;
- письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 від 20.02.2026, з яких слідує, що 20.02.2026 вона прийшла до магазину “Смаколик” за адресою: АДРЕСА_1 , де придбала слабоалкогольний напій “Kings Bridg” зі смаком “Gin & Cherry”. Під час продажу слабоалкогольного напою продавець магазину її вік не запитувала, та вона знала, що у вказаному магазині продають слабоалкгольні напої неповнолітнім особам. У кінці письмових пояснень зазначено: “Опитана в моїй присутності ОСОБА_3 ” та підпис;
- письмові пояснення ОСОБА_3 від 20.02.2026, з яких вбачається, що їй стало відомо, що її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придбала 20.02.2026 у магазині “Смаколик” по АДРЕСА_1 слабоалкогольний напій Kings Bridg” зі смаком “Gin & Cherry”. Як пояснила її донька при продажу їй цього напою продавець магазину не запитувала її вік. Із донькою в її присутності проведено бесіду профілактичного характеру;
- фотокопії паспортних документів ОСОБА_2 , якими підтверджено дату її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто наявність статусу неповнолітньої особи;
- фіскальний чек ПП “АТ Груп” магазин вул. Львівське шоссе 47, м. Хмельницький, яким підтверджується факт продажу 20.02.2026 о 18.07 год слабоалкогольного напою “Kings Bridg” зі смаком “Gin & Cherry” 7% за 45,00 грн.
Окрім того, обставини виявлення неповнолітньої ОСОБА_2 з плашкою слабоалкогольного напою, з`ясування усіх деталей придбання цього напою, отримання пояснень та документування цього факту були перевірені судом першої інстанції шляхом допиту в судовому засіданні в якості свідка інспектора ювенальної поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 .
В свою чергу ОСОБА_1 як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і під час розгляду справи за наслідками зібраних матеріалів про адміністративне правопорушення свою провину заперечила.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що постанова адміністративної комісії про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженим органом у межах наданих повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства, а факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами, які в сукупності свідчать про здійснення продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі.
Суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою відповідно до вимог КУпАП, а пояснення неповнолітньої, її матері, фотоматеріали та копія фіскального чека є взаємоузгодженими, послідовними та достатніми для підтвердження обставин правопорушення.
При цьому доводи позивача щодо недопустимості окремих доказів та наявності процесуальних порушень під час оформлення матеріалів справи суд визнав необґрунтованими, зазначивши, що вони не спростовують встановленого факту вчинення адміністративного правопорушення та не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ДОВОДИ ІНШИХ ОСІБ

Не погодившись із таким рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати таке рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.
Свої доводи апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки усім доводам позову та доказам, безпідставно визнав допустимими письмові пояснення неповнолітньої, отримані з порушенням вимог законодавства, а також фотоматеріали, які не містять відомостей про дату, час та обставини їх створення. Крім того, суд не врахував порушення працівниками поліції порядку проведення опитування неповнолітньої та вимог щодо застосування нагрудного відеореєстратора, не надав оцінки відсутності безперервної відеофіксації події та обставинам, які, на думку позивачки, свідчать про недостовірність матеріалів справи, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про законність оскаржуваної постанови.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого просить суд залишити її без задоволення. Зазначає, що матеріалами справи належним чином підтверджується факт продажу позивачкою слабоалкогольного напою неповнолітній особі, а наявні у справі докази є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Стороженко Ю.В. підтримав апеляційну скаргу за обставин, що в ній викладені, просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною. Просила залишити її без задоволення, а судове рішення – без змін.

VІ. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У пункті 1 частини першої статті 213 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 156 КУпАП (частина перша статті 218 КУпАП).
Частиною другою статті 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, що тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Норма ч. 2 ст. 156 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою. Тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого недотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі Закон №3817-IX).
Статтею 71 Закону №3817-IX встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.
Згідно з пунктом другим частини першою цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18-річного віку.
Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння або в особи, яка здійснює доставку таких товарів, виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, такий продавець чи особа, яка здійснює доставку, зобов`язані звернутися до покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або посвідчення водія, або інший документ, що підтверджує його вік, або їх електронні копії, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (ч. 5 ст. 71 Закону № 3817-IX).
Частиною 6 ст. 71 Закону № 3817-IX передбачено, що у разі відмови покупця надати один із документів, передбачених частиною п`ятою цієї статті, продаж чи передання такій особі пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння забороняється.
Відповідальність за порушення норм цього Закону встановлена статтею 73 Закону № 3817-IX, відповідно до частини першої якої, за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.
Суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за сам факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, незалежно від мотивів, умислу чи обставин ініціювання такого продажу.
Судом встановлено, що факт здійснення 20.02.2026 року у магазині «Смаколик» продажу ОСОБА_1 слабоалкогольного напою «Kings Bridg» зі смаком «Gin & Cherry» 7% неповнолітній ОСОБА_2 підтверджується, зокрема, поясненнями самої неповнолітньої, її матері, долученими до матеріалів справи фотографіями, копією фіскального чека.
Оцінюючи вказані докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що вони є достатніми для висновку про наявність події адміністративного правопорушення та вини позивачки у його вчиненні. Зміст пояснень неповнолітньої узгоджується з поясненнями її матері, свідченнями інспектора поліції ОСОБА_4 та іншими матеріалами справи, зокрема і з фіскальним чеком, який підтверджує факт продажу саме відповідного слабоалкогольного напою у зазначений день та у вказаному магазині.
При цьому апелянтом не наведено обставин, які б об`єктивно спростовували факт такого продажу або свідчили про недостовірність усієї сукупності доказів, покладених в основу оскаржуваної постанови. Посилання на окремі недоліки оформлення матеріалів справи не змінюють суті встановлених обставин та не спростовують факту реалізації слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18-річного віку.
Колегія суддів враховує, що для кваліфікації дій за частиною другою статті 156 КУпАП визначальним є сам факт продажу алкогольного чи слабоалкогольного напою неповнолітній особі. Водночас матеріали справи підтверджують, що під час продажу вік покупця перевірений не був, а документ, який би підтверджував досягнення нею 18-річного віку, у неї не вимагався.
Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 були отримані з порушенням вимог частини другої статті 33 Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, зі встановлених судом обставин убачається, що після виявлення неповнолітньої працівник ювенальної поліції повідомила про це її матір, яка перебувала з поліцейською на телефонному зв`язку та не заперечувала проти отримання первинних пояснень від доньки. Після прибуття на місце події мати неповнолітньої ознайомилася зі змістом наданих пояснень, що підтверджується її підписом у відповідному документі, будь-яких зауважень щодо їх змісту чи порядку отримання не висловила, а також надала власні письмові пояснення, якими підтвердила обставини, повідомлені донькою.
За таких обставин навіть у разі наявності окремих процедурних недоліків під час відібрання пояснень неповнолітньої, такі пояснення не є єдиним доказом у справі та оцінюються судом виключно у сукупності з іншими доказами відповідно до статей 251, 252 КУпАП та статті 90 КАС України. При цьому пояснення неповнолітньої є послідовними, логічними, узгоджуються з письмовими поясненнями її матері, показаннями інспектора ювенальної поліції, фотоматеріалами та копією фіскального чека, а тому підстав для визнання їх недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості фотоматеріалів через відсутність на них інформації про дату та час їх створення, колегія суддів вважає необгрунтованими. Зазначені фотографії не є самостійним доказом вини позивачки, а лише підтверджують обставини, встановлені іншими доказами у справі. Відсутність на них технічних реквізитів не спростовує відображених на них обставин та не впливає на достовірність інших доказів, які у своїй сукупності підтверджують факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки та відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.
Сам по собі факт відсутності безперервної відеофіксації всіх дій працівника поліції не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення та не може бути безумовною підставою для визнання недопустимими інших належних доказів. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, а закон не визначає відеозапис єдиним або обов`язковим доказом вини особи.
Крім того, допитана судом першої інстанції як свідок ОСОБА_4 надала послідовні пояснення щодо причин здійснення відеофіксації лише на стадії складання адміністративного протоколу, зазначивши, що безперервне використання нагрудного відеореєстратора було неможливим у зв`язку із тривалістю проведення перевірки та технічними можливостями пристрою. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені пояснення або свідчили про навмисне приховування відеозапису чи фальсифікацію матеріалів справи, апелянтом не надано.
Не приймаються судом і доводи апеляційної скарги щодо нібито неможливості виконання працівником поліції всіх процесуальних дій у проміжок часу між видачею фіскального чека та початком відеозапису. Зазначені твердження є виключно припущеннями апелянта, які ґрунтуються на його власній оцінці тривалості виконання окремих дій та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. При цьому наведені доводи жодним чином не спростовують встановленого матеріалами справи факту продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі.
Загалом же, решта мотивів апеляційної скарги зводяться переважно до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, однак не містять нових обставин, які б спростовували встановлений факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення або свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративна комісія мала правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 156 КУпАП, а оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень відповідача, на підставі належних доказів та відповідно до вимог закону.

VІІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, апеляційний суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Зважаючи на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.