З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2026 
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: 
головуючого - Харабадзе К.Ш., 
за участю секретаря - Діденко І.Ю.,
Справа № 629/1071/26
Номер провадження 2/629/849/26
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та витребування предмета лізингу з незаконного володіння
у с т а н о в и в :
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та витребування предмета лізингу з незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14.02.2022 року, ТОВ «Май-Авто», яке 08.03.2024 змінило назву на ТОВ «Драйв Лізинг» з фізичною особою ОСОБА_1 уклав договір фінансового лізингу №270, предметом якого, є передача у володіння та користування з правом викупу Майна, в порядку і на умовах передбачених Договором фінансового лізингу, загальними умовами (для фінансування вживаних Об`єктів лізингу) п. 1.1., п.1.2., п.1.3., п.1.4., та іншими пунктами та статтями, а також Додатками цього Договору, автомобіля марки BMW 528I, VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см3., сірого кольору, 2012 року випуску. Згідно Додатку №2 до Загальних умов Договору фінансового лізингу Графік платежів №270 від 14.02.2022 р.. Вартість Об`єкта лізингу складає 488 000,00 грн. Загальна сума лізингових платежів включаючи комісію лізингодавця складає 740364,00 грн. Відповідно до Акту Прийому Передачі Об`єкту Лізингу Додатку №1 до Загальних умов Договору фінансового лізингу від 15 лютого 2022 р., Відповідач прийняв зазначений Об`єкт лізингу і використовував його на умовах вказаного вище Договору, але через деякій час почав систематично не сплачувати лізингові платежі, чим створив заборгованість по сумі 510 516,00 грн., що підтверджується Актами звіряння взаємних розрахунків за період з 14.02.2022- 31.12.2023 та за період з 01.01.2024-30.01.2026. Протягом дії строку вказаного Договору, а також по закінченні строку його дії, ще 15.02.2025 року, Відповідач/Лізингоодержувач, не виконує своїх зобов`язань та ухиляється від їх виконання. Тобто систематично, свідомо не виконує умов зазначеного Договору та категорично ігнорує сплату своїх боргових зобов`язань. Пунктом 7.2. загальних умов цього Договору передбачається, що у разі якщо Лізингоодержувачем буде допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також якщо Лізингоодержувач своїми діями/бездіяльністю порушує умови договорів страхування, Сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських -господарських санкцій згідно зі статтями 235-237 Господарського кодексу України Лізингодавець має право в будь-який момент (в тому числі без згоди Лізингоодержувача) тимчасово обмежити право користування (володіння) Об`єктом лізингу до моменту повного погашення Лізингоодержувачем заборгованості, що утворилася за Договором або усунення порушення договорів страхування шляхом: Вилучення Об`єкту лізингу (вт.ч. для відповідального зберігання). Таким чином, крім стягнення заборгованості за несплачені лізингові платежі в сумі 510 516,00 грн., підлягає вилученню Позивачем/Лізингодавцем Об`єкт лізингу автомобіль BMW 5281, об`єм двигуна 1997 см3 VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску. На підставі вищевикладеного, просить витребувати з незаконного володіння Об`єкт лізингу автомобіль BMW 5281 (бувший у використанні) об`єм двигуна 1997 см3, VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, що знаходиться в користуванні відповідача ОСОБА_1 , стягнути з відповідача заборгованість з несплачених лізингових платежів за Договором фінансового лізингу № 270 від 14.02.2022 року в сумі 510516, 00 грн., стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 7657 грн. 74 коп., сплачені за подання майнової вимоги та витрати сплаті судового збору в сумі 3328,00 грн., сплачені за подання немайнової вимоги.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, за адресою зареєстрованого місця проживання, причину неявки суду не повідомив, з заявами про ознайомлення зі справою до суду не звертався, будь-яких заяв по суті не подавав, правом подання відзиву не скористався.
Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Май-Авто» та ОСОБА_1 було укладено Договір фінансового лізингу № 270 від 14.02.2022 року.
Лізингоодержувач самостійно на свій власний розсуд та ризик обирає вживаний автомобіль, номер кузова, найменування, марка, модель, рік випуску та інші характеристики та необхідні властивості визначаються Лізингоодержувачем особисто ( п. 1.1. Договору ).
Згідно п. 1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування обраний та замовлений Лізингоодержувачем вживаний автомобіль, номер кузова, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються в Договорі, а Лізингоодержувачз огбов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупом вартості визначеною у Договорі.
Лізингоодержувачу надається право користування Об`єктом лізингу на строк, вказаний у Договорі. Строк лізингу починається з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі Об`єкту лізингу, але в будь-якому рані не може бути менше одного року ( п. 1.3 Договору ).
Приймання лізингоодержувачем об`єкту лізингу в лізинг оформлюється шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкту лізингу. Якщо у Акті прийому-передачі немає заперечень з боку лизингоодержувача, об`єкт лізингу вважається таким, що був прийнятим лізингоодержувачем у належному стані та у відповідності до вимог останнього (п. 3.4. Загальних умов договору фінансового лізингу).
Згідно до умов п. 11.4, 11.4.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу, Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір (відмовитися від Договору) та вилучити Об`єкт лізингу коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу.
Як вбачається з п. 11.6. Загальних умов договору фінансового лізингу, при настанні будь-якої обставини, передбаченої п. 11.4.1. - 11.4.6., лізингодавець направляє на юридичну адресу лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) із зазначенням дати розірвання Договору та дати і місця повернення об`єкту лізингу Лизингодавцю. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого у повідомленні, повернути об`єкт лізингу за адресою, визнаною у повідомленні. Повернення/вилучення об`єкту лізингу оформляється підписанням сторонами Акту повернення об`єкту лізингу або підписанням Акту вилучення об`єкту лізингу комісією у складі уповноважених осіб лізингодавця, в якому зазначаються фактичні показники пробігу об`єкту лізингу та всі дефекти.
На виконання вищезазначених пунктів Договору, лізенгоодержувач самостійно обрав автомобіль з наступними характеристиками: марки модель «BMW 528І», VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см3, сірого кольору, 2012 року випуску, пробіг 222300 км, вартість 488000,00 грн, та перевірив стан, комплектність, супровідні документи, інші якості, на відповідність своїм інтересам, після чого надав лізингодавцю інструкцію його придбати.
За наслідками вказаного вище між сторонами договору було підписано Додаток №1 до Загальних умов Договору фінансового лізингу від 15.02.2022 року - Акт прийому-передачі об`єкту лізингу, а саме: автомобіля марки «BMW 528І», VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см3, сірого кольору, 2012 року випуску, пробіг 222300 км., вартістю 488000,00 грн. 
Підписанням цього Акту лізингоодержувач підтвердив, що не має жодних претензій до лізингодавця щодо ціни, комплектації та комплектності автомобіля, супровідних документів до автомобіля, а також процедури, порядку та строків передачі автомобіля, і вважає надані ним інструкції про придбання автомобіля повністю та належним чином виконаними Лізингодавцем.
Таким чином, свої зобов`язання Лізингодавець виконав в повному обсязі, а саме придбав та передав у фінансовий лізинг Лізингоодержувачу Об`єкт лізингу, а саме: автомобіль «BMW 528І», 2012 року випуску, VIN НОМЕР_1 . 
Вказаний об`єкт лізингу належить Лізингодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 , виданий органом ТСЦ 8045 від 22.06.2023 р.
Отже, вказаний Об`єкт лізингу був переданий відповідачу у платне володіння та користування.
Додатком 2 до Загальних умов Договору фінансового лізингу було визначено графік платежів, відповідно до якого вартість об`єкта лізингу, а саме транспортного засобу марки «BMW 528І», 2012 року випуску, 488000,00 грн., строк договору фінансового лізингу складає 36 місяців, щомісячний платіж дорівнює 14181,00 грн. 
Відповідно до складеного Акту звірки взаємних розрахунків за період з 14.02.2022 по 31.12.2023 між ТОВ «Май-Авто» та ОСОБА_1 за договором ДФЛ №270 від 14.02.2022 станом на 31.12.2023 заборгованість на користь ТОВ «Май-Авто» становить 464279,00 грн.
Згідно Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2024 по 30.01.2026 між ТОВ «Драйв Лізинг» та ОСОБА_1 станом на 30.01.2026 заборгованість на користь ТОВ «Драйв Лізинг» становить 510516 грн.
Суд установив, що згідно рішення № 08/03/24 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Май-Авто» та Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Май-Авто» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг».
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу, витребувати з незаконного володіння транспортний засіб.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Спірні правовідносини, ураховуючи дату укладання сторонами справи Договору фінансового лізингу № 270 від 14.02.2022 року, урегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 року №1201, який набрав законної сили 13.06.2021.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше і встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмо форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомого телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону (стаття 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»).
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про фінансовий лізинг» договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.
Таким чином, судом встановлено обставини укладення 14.02.2022 між сторонами по справі Договору фінансового лізингу № 270 у письмовій формі, без нотаріального засвідчення, оскільки, відповідачем не спростовано, ним відповідної вимоги не пред`являлося, що узгоджується з положенням ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг».
Більше того суд зважає, що факт підписання відповідачем вказаного вище документа останнім не оспорювався та не спростований.
За таких обставин, судом встановлено, що між ТОВ «Май-Авто» та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні відносини фінансового лізингу, оскільки між ними було укладено відповідний Договір.
На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.
Як встановлено судом, сторонами справи укладено Договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач отримав як об`єкт фінансового лізингу відповідний транспортний засіб на строк 36 місяців з моменту підписання Акту прийому передачі об`єкта лізингу та обов`язком сплати за визначеним Графіком лізингових платежів.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 після отримання об`єкта фінансового лізингу порушив графік внесення лізингових платежів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу.
Станом на дату звернення з даним позовом, сума несплаченої вартості отриманого відповідачем за умовами договору фінансового лізингу об`єкта лізингу становить 510516,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 30.01.2026.
При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи відповідачем не спростований розрахунок несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта лізингу та власних розрахунків з даного приводу останнім не надано, а тому розрахунок позивача судом приймається, як достовірний.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18 роз`яснено, що якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (п. 9.12).
Також, в п.26 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.
Враховуючи, що на час розгляду справи Договір фінансового лізингу № 270 від 14 лютого 2022 року, закінчився, умови договору лізингоодержувачем належним чином не виконані, то лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався за вказаним договором та продовжує експлуатувати і нині, що фактично відповідачкою не спростовано.
При цьому, оскільки відповідачем не вчинено будь-яких дій щодо добровільного повернення вказаного об`єкту лізингу позивачу, то такий підлягає примусовому вилученню у відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати у сумі 10985,74 грн., які складаються з судового збору за подачу позову майнового та немайнового характеру, що документально підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями від 02.02.2026 за № 1730 та 1729.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову майнового та немайнового характеру в розмірі 10985,74 гривень.
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та керуючись статям 11, 16, 203, 205, 207, 509, 530, 612, 629, 316, 317, 319, 321, 1212 Цивільного кодексу України, статями 2, 5, 12, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 128, 131, 141, 187, 211, 223, 247, 263-265, 273-275, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про судовий збір» , суд,-
у х в а л и в :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та витребування з незаконного володіння об`єкту лізингу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг» суму заборгованості за Договором фінансового лізингу № 270 від 14 лютого 2022 року в розмірі 510516 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень.
Вилучити у ОСОБА_1 об`єкт лізингу транспортний засіб марки BMW 5281, об`єм двигуна 1997 см3 VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та передати власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг».
Стягнути з у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг» суму судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 10985 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 74 коп..
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв Лізинг», код ЄДРПОУ 44214744, місце знаходження за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 16-Б
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 

Суддя:        Карина ХАРАБАДЗЕ