ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/2163/25 пров. № А/857/29779/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львів апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, головуючий суддя – Денисюк Р.С., постановлена у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо застосування з 01.01.2025 року коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”, при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2025 року перерахунок та виплату пенсії без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”, з урахуванням раніше виплачених сум.
Додатковим рішенням суду від 05.06.2025 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025 року пенсії із обмеженням максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) без обмеження її максимальним розміром.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року встановлено Головному управлінню Пенсійного Фонду України у Волинській області тридцятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали – для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання судових рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у даній справі.
26.11.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало звіт про виконання рішення суду, в якому зазначило, що перерахований розмір пенсії на виконання вказаних судових рішень складає 114852,10 грн; до звіту долучено витяг з Інформаційної системи Пенсійного фонду з якого слідує, що в листопаді 2025 року проведено ОСОБА_1 виплачу частини заборгованості в сумі 8043,40 грн та 5240,80 грн за серпень 2025 року.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25 та встановлено відповідачу (боржнику) Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області новий строк – до 09 січня 2026 року – для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25.
В подальшому, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.01.2026 року про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області новий строк – до 19 лютого 2026 року – для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25.
19.02.2026 року ГУ ПФУ у Волинській області подало новий звіт про виконання рішення суду, в якому зазначило, що на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25, проведено перерахунок пенсії в межах покладених зобов`язань. Перерахований розмір пенсії на виконання вказаних рішень суду складає 114852,10 грн. Доплата за період з 01.01.2025 року по 30.11.2025 року облікована в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.
Ухвалою суду від 06.03.2026 року прийнято поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області звіт про виконання рішень суду по справі №140/2163/25 у частині здійснення перерахунку пенсії позивача та встановлено відповідачу (боржнику) Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області новий строк для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25 – протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали (одночасно зі звітом необхідно надати до суду документальні докази нарахованої виплати або неможливості її виплати).
30.04.2026 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало звіт про виконання рішення суду, в якому зазначило, що на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року та від 05.06.2025 року у даній справі проведено перерахунок пенсії позивачу в межах покладених зобов`язань. Перерахований розмір пенсії склав 114852,10 грн.
Зазначив, що доплата за період з 01.01.2025 року по 30.11.2025 року облікована в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №821 позивачу здійснено виплату частини боргу в сумі, визначеній пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням на цю мету, в листопаді 2025 року в сумі 8043,40 грн та 5240,80 грн за серпень 2025 року (наступний місяць після набрання рішенням суду законної сили), в грудні 2025 року в сумі 7461,42 грн за вересень 2025 року. Окрім цього, відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №821 позивачу здійснено виплату частини боргу за рішеннями суду в лютому 2026 року сумі 1000,00 грн за серпень 2025 року, в березні та квітні 2026 року сумі 982,00 грн та 877,00 грн за липень 2025 року. Пенсійна виплата позивача за листопад 2025 року в розмірі 37928,41 грн - розмір пенсії до перерахунку за рішенням суду у даній справ (яка з технічних причин не потрапила в основну відомість на виплату) нарахована у додаткову виплатну відомість та виплачена 20.12.2025 року. У грудні 2025 року у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних призначень на 2025 рік виплата коштів, перерахованих за рішеннями судів, ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювалась. У зв`язку з цим позивачу виплачено пенсію за грудень у розмірі 37928,41 грн. З січня по березень 2026 року виплата пенсії позивачу здійснювалася у розмірі 40556,23 грн, що визначений відповідачем з урахуванням нормативно-правових актів, які передбачають підвищення розміру пенсії, у квітні 2026 року - у розмірі 40880,61 грн
Водночас вказує на те, що 23.01.2026 року ГУ ПФУ у Волинській області було направлено лист до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для виплати коштів за рішенням суду. У відповідь на який Пенсійний фонд України листом від 20.03.2026 роз`яснив з посиланням на норми бюджетного законодавства, що погашення заборгованості та виплату пенсії, обчислених на виконання рішень судів, буде проведено в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на 2026 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2026 року № 127.
Виплата пенсії ОСОБА_1 на виконання вище зазначених судових рішень у даній справі в подальшому буде здійснюватись за рахунок коштів (бюджетних призначень), виділених на цю мету відповідно до вимог, визначених Порядком № 821. Просить прийняти звіт ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року, з урахуванням додаткового рішення у цій справі від 05.06.2025 року.
Позивач 04.05.2026 року подав до суду заяву у якій зазначив, що рішення суду у даній справі на даний час не виконані в повному обсязі. Станом на квітень 2026 року поточна заборгованість з дати набрання рішенням законної сили, складає 387 145 грн, що свідчить про не виконанням рішень суду в повному обсязі, а подальше подання звітів носить формальний характер.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року відмовлено у прийнятті звіту Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області про виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 та від 05.06.2025 року у справі № 140/2163/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_2 штраф у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560,00 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят грн 00 коп); стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Неклеси Лесі Анатоліївни (службова адреса: 43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 6; код ЄДРПОУ 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) половину штрафу у розмірі 33 280,00 грн (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн 00 коп); стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Неклеси Лесі Анатоліївни (службова адреса: 43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 6; код ЄДРПОУ 13358826) до Державного бюджету України половину штрафу у розмірі 33 280,00 грн (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн 00 коп).
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ГУПФУ у Волинській області подало апеляційну скаргу на неї, в якій апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову постанову, якою звіт про виконання судового рішення прийняти.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим відповідачем доказам виконання рішення суду та припустився помилкового висновку про наявність підстав для накладення на керівника відповідача штрафу відповідно до частини третьої статті 382-3 КАС України, посилаючись на подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області звітів без повного виконання рішення суду, тривале порушення прав позивача, свідоме невиконання рішення суду та ухвал про його виконання.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На виконання приписів статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п.3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382 382-3 КАС України.
За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
За приписами ч.ч. 1-3, 10, 11 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити, чи досягнуто мети, задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.
Таким чином, КАС України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд, який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання такого рішення, штраф.
Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі № 704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту.
Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.
Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Аналогічних висновків Верховний Суду дійшов у справі № 560/523/19, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України є обов`язкові для врахування судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Отже, відповідно до норм ч. 2 ст. 382 КАС України, суд має повноваження: 1) встановити новий строк подання звіту для виконання рішення суду, 2) накласти штраф на керівника владного суб`єкта, відповідального за виконання рішення суду.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вирішується судом або за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень (у разі відмови у прийнятті звіту), або у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку. Додатково суд може за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 та в ухвалі від 04.10.2022 року у справі № 200/3958/19-а вказав, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.
Матеріалами справи підтверджено, перерахований розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішень суду у цій справі склав 114852,10 грн на місяць, водночас позивачу виплачено в листопаді 2025 року в сумі 8043,40 грн та 5240,80 грн за серпень 2025 року (наступний місяць після набрання рішенням суду законної сили), в грудні 2025 року в сумі 7461,42 грн за вересень 2025 року. Окрім цього, відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №821 позивачу здійснено виплату частини боргу за рішеннями суду в лютому 2026 року сумі 1000,00 грн за серпень 2025 року, в березні та квітні 2026 року сумі 982,00 грн та 877,00 грн за липень 2025 року. Пенсійна виплата позивача за листопад 2025 року в розмірі 37928,41 грн - розмір пенсії до перерахунку за рішенням суду у даній справ (яка з технічних причин не потрапила в основну відомість на виплату) нарахована у додаткову виплатну відомість та виплачена 20.12.2025. У грудні 2025 року у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних призначень на 2025 рік виплата коштів, перерахованих за рішеннями судів, ГУ ПФУ у Волинській області взагалі не здійснювалась. У зв`язку з цим позивачу виплачено пенсію за грудень 2025 року у розмірі 37928,41 грн. З січня по березень 2026 року виплата пенсії позивачу здійснювалася у розмірі 40556,23 грн, у квітні 2026 року - у розмірі 40880,61 грн.
23.01.2026 року ГУ ПФУ у Волинській області було направлено лист до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для виплати коштів за рішенням суду. У відповідь на який Пенсійний фонд України листом від 20.03.2026 року роз`яснив з посиланням на норми бюджетного законодавства, що погашення заборгованості та виплату пенсії, обчислених на виконання рішень судів, буде проведено в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на 2026 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2026 року № 127.
На день розгляду звіту відповідачем наведено обґрунтовані підстави, які доводять існування обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а також факт вжиття з боку боржника належних заходів для реального виконання рішення суду, які мали б забезпечити своєчасне і повне його виконання. Проте відсутність належного фінансування з боку держави, взятих на себе зобов`язань щодо пенсійного забезпечення окремих категорій громадян, не залежить від волі Пенсійного фонду України та його структурних підрозділів, що й зумовлює несвоєчасне виконання рішень судів.
Суд звертає увагу, що грошові кошти у вигляді заборгованості з грошового забезпечення, які належать позивачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, не знаходяться на його рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання їх від головного розпорядника коштів. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Аналогічного висновку, а саме про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а, від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 23.04.2020 року у справі №560/523/19.
Колегія суддів вважає, що відповідачем надано докази, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню в частині накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у сумі 66560 грн 00 коп., оскільки обставини, які б свідчили про наявність вини, умисне невиконання рішення суду або недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, не встановлені, відтак суд дійшов до неправильного висновку про наявність підстав про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати в частині накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Керуючись ст.ст.308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити частково, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення у справі №140/2163/25 - скасувати в частині накладення накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_2 штраф у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560,00 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят грн 00 коп) та стягнення з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 штрафу у розмірі 33 280,00 грн. та на користь Державного бюджету України штрафу у розмірі 33 280,00 грн.
В іншій частині ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у справі №140/2163/25 - залишити без змін .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. П. Мандзій 	
 	 	Т. В. Онишкевич