Справа № 139/632/25
Провадження № 22-ц/801/1075/2026
Категорія: 88
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	Справа № 139/632/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Закерничної А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: опікунська рада Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки, призначення опікуна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у складі судді Тучинської Н. В., присяжних Заболотчук І. В., Ткач А. П. від 18 березня 2026 року (дата складання повного тексту судового рішення у справі відсутня),

встановив:

У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, за якою просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити його опікуном над нею.
Покликався на те, що він є зятем  ОСОБА_3  – особи з інвалідністю другої групи, яка страждає на психічне захворювання (G40.30). Його дружина – дочка  ОСОБА_3 не в змозі бути опікуном, тому що має проблеми зі здоров`ям. Згідно з довідкою № 344 від 18 липня 2025 року, виданою Мурованокуриловецькою лікарсько-консультативною комісією при Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області», вона за станом здоров’я не може підіймати важкі предмети та лежачого хворого. Інші родичі не можуть здійснювати догляд за недієздатною особою з поважних причин: її син помер, онук перебуває за кордоном, одна онука навчається на денній формі в іншому місті, а інша – є малолітньою.
Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 березня 2026 року заяву задоволено частково.
Визнано  ОСОБА_3 недієздатною та встановлено над нею опіку.
В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Визначено строк дії рішення в частині визнання  ОСОБА_3 недієздатною два роки з моменту набрання рішенням законної сили. 
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 обов`язки зі здійснення опіки над нею покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  ОСОБА_3 визнана недієздатною, тому що страждає психічним розладом у формі деменції, обумовленої епілепсією (F 02.8), і за своїм психічним станом позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 970 від 18 грудня 2025 року.
Водночас суд першої інстанції відмовив у призначенні  ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 через його перебування на військовій службі у складі Національної гвардії України з 2023 року, що унеможливлює фактичне виконання обов`язків щодо щоденного догляду та створення необхідних побутових умов для хворої. Оскільки заявник не здійснював реального догляду на момент звернення і не зможе забезпечити його надалі, суд першої інстанції прийшов до висновку про неможливість виконання ним обов`язків опікуна відповідно до вимог частини четвертої статті 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 березня 2026 року в частині відмови у призначенні його опікуном недієздатної  ОСОБА_3 скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на ті ж обставини, що і в заяві про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Зазначав, що відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення його опікуном недієздатної  ОСОБА_3 суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи. Факт проходження військової служби за мобілізацією не може бути підставою для відмови в призначенні опікуном недієздатної, тому що законодавство не встановлює імперативної заборони на таке. Крім того представник органу опіки та піклування в суді першої інстанції наполягав на призначенні саме його опікуном недієздатної, тому що інші родичі не можуть здійснювати догляд за станом здоров`я або через проживання в іншому місці.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є зятем  ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 02 липня 1985 року, копією свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 22 листопада 2003 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та   ОСОБА_6  серії НОМЕР_4 від 09 лютого 2023 року.
ОСОБА_3 має 2 групу інвалідності, яка встановлена безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ № 310076 від 22 листопада 2012 року.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 970 від 18 грудня 2025 року ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді деменції, обумовленої епілепсією, тому позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (зять), ОСОБА_7 (повнолітній онук), ОСОБА_8 (повнолітня внучка) та ОСОБА_9 (малолітня внучка).
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном недієздатної  ОСОБА_3 , а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦК України).
Встановивши, що ОСОБА_3 має тяжкий психічний розлад, який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку про визнання її недієздатною.
Відмовляючи в задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що перебуваючи на військовій службі у складі Національної гвардії України з 2023 року він не зможе виконувати обов`язки опікуна.
Колегія судів не погоджується із зазначеним висновком з огляду на таке.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій – п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, – рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Водночас сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою (такий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23).
Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
Згідно з поданням Мурованокуриловецької селищної ради від 27 лютого 2026 року № 02-13/613 остання вважала за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над тещою  ОСОБА_3 у випадку визнання її судом недієздатною. 
З матеріалів справи видно, що  ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (зять), ОСОБА_7 (повнолітній онук), ОСОБА_8 (повнолітня внучка) та ОСОБА_9 (малолітня внучка).
ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі деменції, обумовленої епілепсією, внаслідок чого вона позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує постійного стороннього нагляду та догляду. 
Дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2 за станом здоров`я не може здійснювати догляд за матір`ю. Онука ОСОБА_3 . ОСОБА_8 є студенткою 1 курсу факультету технології виробництва, переробки та робототехніки у тваринництві денної контрактної форми навчання Вінницького національного аграрного університету (м. Вінниця), а онук ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09 березня 2026 року виїхав за межі України.
Отже, ураховуючи зміст поданням Мурованокуриловецької селищної ради від 27 лютого 2026 року, відсутність інших осіб, зокрема близьких родичів недієздатної ОСОБА_3 , які б висловлювали бажання виконувати обов`язки її опікуна, або, принаймні, мали об`єктивну змогу такі обов`язки виконувати, суд помилково вважав, що ОСОБА_1 не може бути призначений опікуном недієздатної, пославшись лише на факт проходження ним військової служби за мобілізацією. Тому рішення суду першої інстанції в оскарженій його частині підлягає скасуванню із ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення заяви.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 березня 2026 року в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. (Повний текст судового рішення виготовлено 15 червня 2026 року).

Головуючий       О. С. Панасюк

Судді:        О. В. Ковальчук 

Т. М. Шемета