Справа № 463/3407/26
Провадження № 2/507/604/2026
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
"04" червня 2026 р.  селище Любашівка 

Любашівський районний суд Одеської області у складі : 
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі судового засідання - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 09 квітня 2026 року звернулося до Личаківського районного суду м. Львова із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 12 травня 2026 року цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшла до Любашівського районного суду Одеської області для розгляду після визначення підсудності. 
В обґрунтування вимог позивач вказував, що 02 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.gov.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як одне ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1311-2538, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 20000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 15 днів, пільгова % ставка – 2.50 % в день; , знижена % ставка – 2.50 % в день, стандартна % ставка: 3.0 % за кожен день користування. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до укладеного кредитного договору, а відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 06 березня 2026 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 198500 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 178500 грн. 00 коп.
Позивчем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача прогрмаи лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 100000 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.
Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. 
Відповідач - ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судового повідомлення про судове засідання за місцем реєстрації. Відповідач надала відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнала частково, просила зменшити суму нарахованих штрафних санкцій, застосувати строки позовної давності щодо пені. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 12 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін.
Цивільна справа сформовано в змішаній формі (матеріали цивільної справи знаходяться в електронному вигляді в Електронному суді та АСДС)
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 02 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.gov.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як одне ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1311-2538, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 20000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 15 днів, пільгова % ставка – 2.50 % в день; , знижена % ставка – 2.50 % в день, стандартна % ставка: 3.0 % за кожен день користування. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до укладеного кредитного договору, а відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 06 березня 2026 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 198500 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 178500 грн. 00 коп.
Позивчем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача прогрмаи лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 100000 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою
інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із Договору про відкриття кредитної лінії видно, що сторони уклали договір в електронній формі, що свідчить про ознайомлення його з умовами договору (розміром, строком кредитування, розміром процентів). Договір підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора (С1427).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував, в зв`язку з чим, необхідно ухвалити рішення про стягнення тіла кредиту в сумі 20000 грн.. 
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця.
Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за договором позики становить 20000 грн, натомість заявлена позивачем заборгованість за відсотками становлять – 80000 грн, тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважає за можливе розмір процентів зменшити з 80000 грн до 40000 грн.
Клопотання відповідачки про зменшення суми нарахованих штрафних санкцій, застосування строків позовної давності щодо пені не підлягає задоволенню, оскільки згідно розрахунку заборгованості відповідачці взагалі не нараховувались штрафні санкції та пеня. Розмір процентної ставки - 2.5% в день був узгоджений сторонами і на момент укладення договору - 03.12.2023 року відповідач чинному законодавству та не був обмежений Законом України «Про споживче кредитування». Зміни щодо обмеження денної процентної ставки за користування кредитом – 1% набрали чинності 24 грудня 2023 року і до спірних правовідносин не можуть застосовуватись.
Розподіл судових витрат між сторонами. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2662 грн. 40 коп. судового збору (а.с.1).
Вимоги позивача задоволені тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. 
 На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1311-2538 від 02 грудня 2023 року в сумі 60000 грн. 00 коп., та судові витрати в розмірі 2662 грн. 40 коп., а всього - 62662 гривні 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту його ухвалення до Одеського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м.Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Вужиловський О.В.