ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Справа№ 910/15155/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація»
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 (Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2026)
у справі № 910/15155/25 (суддя Демидов В.О.)
за позовом фізичної особи-підприємця Попова Сергія Олександровича 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація»
про стягнення 194 477,25 грн.,
УСТАНОВИВ:

Попов Сергій Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» про стягнення 194 477,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 01/11/21-165 оренди спеціалізованої техніки з екіпажем від 21.10.2021.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 по справі № 910/15155/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» на користь фізичної особи-підприємця Попова Сергія Олександровича основну заборгованість у розмірі 145 000,00 грн, 3% річних у розмірі 12 442,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 36 653,69 грн та судовий збір у розмірі 2 417,65 грн. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» (через систему «Електронний суд») звернулось з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 по справі № 910/15155/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесені рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» по справі № 910/15155/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 по справі № 910/15155/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
13.04.2026 через систему «Електронний суд» позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 21.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Поповим Сергієм Олександровичем (орендодавець) було укладено договір оренди з екіпажем № 01/11/21-165 оренди спеціалізованої техніки (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в тимчасове (строкове) оплатне користування будівельну техніку та механізми, як власну, так і прийняту в користування від третіх осіб, згідно з узгодженими сторонами замовлень (надалі також - «Техніка»), разом із екіпажем (оператором/механізатором).
Замовлення Техніки за цим Договором може містити узгоджений Сторонами кількість, тип Техніки, строк оренди, місце, дату та час передачі техніки, вартість години оренди Техніки, порядок розрахунків та інші необхідні істотні умови, а також умови, що відрізняються від встановлених цим Договором. Сторонами може бути погоджено графік користування Технікою і присутності оператора/механізатора (зміни) із зазначенням мінімального добового часу використання Техніки, або мінімального часу використання Техніки протягом календарного тижня (п. 1.3 Договору).
Пунктом 2.1-2.2 Договору встановлено, що приймання-передачі техніки здійснюється сторонами на підставі акту приймання-передачі, що складається уповноваженими представниками сторін. Техніка вважається переданою в оренду з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Сторони зобов`язані під час передачі об`єкта провести його огляд та перевірити його стан. Виявлені недоліки зазначаються сторонами в акті приймання-передачі. 
Відповідно до п. 3.1 Договору, повернення Орендодавцю Техніки, що орендується, здійснюється за участю уповноважених представників Сторін та оформлюється Актом приймання-передачі (повернення).
У пунктах 4.1 - 4.4 Договору визначено, що приймання послуг оренди здійснюється за Актом надання послуг (надалі за текстом в тому числі: Акт наданих послуг, Акт приймання послуг, Акт приймання-передачі наданих послуг або ще Акти наданих послуг (виконаних робіт), що фіксує об`єм(обсяг) та вартість послуг.
Датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання Сторонами Актів наданих послуг, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором.
Акти наданих послуг у двох однакових примірниках формуються та направляються Орендарю до останнього числа кожного поточного місяця, в якому надавались послуги за цим Договором.
Сторони погодили процедуру відправлення, підписання та узгодження Актів наданих послуг у відповідності до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» з застосуванням програмного забезпечення «M.E.Doc».
Відповідно до п. 6.1, 6.2, 6.4 та 6.5 Договору, загальна вартість Договору є сума всіх узгоджених Актів наданих послуг, що складені за фактом наданих послуг.
Вартість послуг за цим Договором вказується в рахунках та Актах надання послуг. Оплата праці персоналу, що обслуговує Техніку входить до ціни послуг та додатково не відшкодовується Орендарем.
Вартість оренди за місяць формується з урахуванням кількості перевезеного вантажу та кілометражу, що визначається у Актах наданих послуг. Сторони домовилися, що Орендар щомісяця формує для Орендодавця замовлення, де зазначає орієнтовану ціну. Орендодавець зобов`язаний врахувати вказані дані для відображення в Акті наданих послуг. Орендар має право не підписати Акт наданих послуг у випадку, коли фактично надані послуги не відповідають вартості, що були узгоджені в Замовленні. Сторони дійшли згоди, що Орендар підписує Акти наданих послуг виключно після остаточного визначення обсягу наданих послуг, що узгоджені Орендодавцем.
Оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем.
У відповідності до п. 9.1 та 9.2 Договору, Договір вважається укладеним і набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань, до їх повного виконання. Строк Оренди до 31 грудня 2021 року.
Строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у разі, якщо жодна із Сторін не направила повідомлення про припинення дії цього Договору за 15 робочих днів до закінчення строку дії Договору.
Відповідно до замовлення №1 Орендар замовляє, а Орендодавець зобов`язується надати в строкове платне користування спеціалізовану техніку (далі за текстом - СТ) на наступних умовах: 
Вартість перевезення вантажів (з ПДВ) сідловим тягачем з напівпричепом становить:
Перевезення інертних матеріалів:
Від 1 до 30 км за ціною 3,00 гривень за т/км;
Від 31 до 60 км за ціною 2,75 гривень за т/км;
Від 61 до 100 км за ціною 2,60 гривень за т/км;
Від 101 до 160 км за ціною 2,50 гривень за т/км;
Від 161 та більше км за ціною 2,40 гривень за т/км;
Перевезення готової продукції:
Від 1 до 15 км за ціною 4,50 гривень за т/км;
Від 16 до 50 км за ціною 3,00 гривень за т/км;
Від 51 до 100 км за ціною 2,70 гривень за т/км;
Від 101 та більше км за ціною 2,60 гривень за т/км;
Перевезення готової продукції від 25 тонн:
Від 1 до 15 км за ціною 3,00 гривень за т/км;
Від 16 до 50 км за ціною 2,50 гривень за т/км;
Від 51 до 100 км за ціною 2,20 гривень за т/км;
Від 101 та більше км за ціною 2,00 гривень за т/км;
1.1. Місце надання СТ в оренду (Об`єкт): Хмельницька обл., м. Полонне.
1.2. Дата початку оренди: « 21» жовтня 2021 року
1.3. Транспортування СТ на об`єкт здійснюється: Орендодавцем.
1.4. Транспортування СТ з об`єкту здійснюється: Орендодавцем.
1.5. Проживання операторів/механізаторів/водіїв забезпечується: Орендодавцем.
1.6. Харчування операторів/механізаторів/водіїв забезпечується: Орендодавцем.
1.7. Забезпечення СТ паливом забезпечується: Орендарем.
1.8. Порядок актування: Раз на місяць
1.9. Порядок розрахунків: 14 (чотирнадцять) днів з моменту підписання актів виконаних робіт.
2. Якщо інше прямо не передбачено цією Додатковою угодою, Сторони керуються положеннями основного Договору.
За актом прийому-передачі до договору оренди з екіпажем № 01/11/21-165 від 21.10.2021 р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в тимчасове (строкове) оплатне користування наступну будівельну техніку (надалі також - «Техніка»):
Тягач DAF Державний номер НОМЕР_1 ;
Тягач Volvo Державний номер НОМЕР_2 ;
Тягач MAN Державний номер НОМЕР_3 ;
Спеціалізований напівпричіп-самоскид SCHMITZ Державний номер НОМЕР_4 ;
Тягач DAF Державний номер НОМЕР_5 ;
Тягач Volvo Державний номер НОМЕР_6 .
Техніка вважається переданою в оренду з моменту підписання Сторонами цього Акту. 
Сторони під час передачі Техніки в оренду, провели огляд, перевірили її технічний стан та недоліків не виявили.
В матеріалах справи наявні підписані з боку сторін акти надання послуг:
№1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн;
№2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн;
№3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.
Для оплати за користування орендованим майном позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.
Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином сплачував за користування орендованим майном, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 145000,00 грн.
23.08.2022 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №230822/1 про сплату 400 000,00 грн. В якості доказів надіслання долучено копію опису вкладення до цінного листа за № відправлення 0312719419749.
З огляду на те, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за оренду, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 145000,00 грн - основна заборгованість, 3% річних -12 823,56 грн, 36 653,69 грн - інфляційні збитки.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонам Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.
Згідно з частинами 1, 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Судом першої інстанції встановлено передачу позивачем у володіння і користування відповідачу об`єктів оренди, визначених у акті прийому передачі від 21.10.2021. Докази повернення цього майна позивачу в матеріалах справи відсутні.
Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням Договору та прийняттям у користування майна, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктами оренди протягом дії Договору.
У п. 4.1-4.2 Договору сторони погодили, що приймання послуг оренди здійснюється за Актом надання послуг (надалі за текстом в тому числі: Акт наданих послуг, Акт приймання послуг, Акт приймання-передачі наданих послуг або ще Акти наданих послуг (виконаних робіт), що фіксує об`єм(обсяг) та вартість послуг.
Датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання Сторонами Актів наданих послуг, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором.
Надання позивачем і прийняття відповідачем відповідних послуг на загальну суму 799 312,14 грн, підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними та скріпленими печатками сторін актами надання послуг №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.
Вказані акти містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які здають та приймають роботи, найменування робіт, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.
Відповідач не заперечує щодо отриманих послуг, поміж тим заперечує, щодо не виконання позивачем вимог п. 4.4 Договору у відповідності до якого сторони погодили процедуру відправлення, підписання та узгодження Актів наданих послуг у відповідності до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» з застосуванням програмного забезпечення «M.E.Doc».
Колегія суддів відхиляє заперечення відповідача щодо ненадання позивачем первинної облікової документації, позаяк підписавши акти відповідач погодився із зазначеними у них обсягами і вартістю.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідачем частково здійснено оплату за договором оренди на загальну суму 654 312,14 грн.
З огляду на що за відповідачем на дату звернення з даною позовною заявою обліковується заборгованість у розмірі 145 000,00 грн.
Пунктом 6.5 Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем.
Відтак колегія суддів приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за актами наданих послуг: №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн є таким, що настав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положення Договору не містять будь-яких застережень щодо можливості надіслання документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".
Представником позивача було долучено експрес накладні у підтвердження надіслання оригіналів документів. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться підписані акти наданих послуг зі сторони відповідача, заперечення відповідача про те, що він не отримував від позивача жодних документів щодо виконання Договору є не змістовними і відхиляються судом.
З урахуванням викладено колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що сума основної заборгованості, яка підлягає до стягнення складає 145 000,00 грн. 
Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12823,56 грн (за період з 22.02.2023 по 01.01.2026), інфляцію у розмірі - 36653,69 грн (за період лютий 2023 по жовтень 2025).
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунок інфляційних, суд дійшов висновку що останні здійснено вірно, а відтак до стягнення підлягають інфляційні нарахування у розмірі 36 653,69 грн. 
Колегія суддів перевіривши розрахунок 3% річних за вказаний позивачем період, дійшла висновку, що він арифметично невірний та за розрахунком суду першої інстанції до стягнення 3% річних підлягає 12442,19 грн. В іншій частині слід відмовити. 
Таким чином можна дійти висновку, що навіть з урахуванням часткових оплат та беручи до уваги п. 6.5 Договору, яким передбачено, що оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем, позивач міг здійснювати нарахування на більшу суму, оскільки відповідачем частково впродовж триваючого часу здійснювалось погашення заборгованості.
У той же час позивачем здійснено нарахування з лютого 2023 на суму 145 000,00 грн., при наявності більшої заборгованості відповідача перед позивачем. 
За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі № 910/15155/25 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 по справі № 910/15155/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 по справі № 910/15155/25  залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація».
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран