Справа № 572/2106/26
2-а/572/58/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 червня 2026 року 
Сарненський районний суд Рівненської області
в складі : головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.
при секретарі - МОРОЗ Ю.М.
за участю :
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача – Добровчан К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін справу №572/2106/26 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністартвине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7033311 від 16 квітня 2026 року, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити. 
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2026 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
За клопотанням позивача ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2026 року визначено проводити розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін 
Позивачем в обґрунтування заявлених вимог зазначено, 16 квітня 2026 року поліцейським роти 5 батальйону 1 полку УПП в Рівненській області ПП капралом поліції Декальчуком Владиславом Валерійовичем, складено щодо нього постанову зо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7033311, згідно якої ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 11174 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Леонтовича у м.Сарни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у сумі 340 гривень.
ОСОБА_1 вказує, що адміністративне провадження за наслідками якого винесена оскаржувана постанова, було розпочато за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини та суть правопорушення зазначені в постанові не відповідають змісту п.18.1 ПДР. Висновок поліцейського про створення перешкоди чи небезпеці ішоходу також є припущенням. Відповідач в постанові не зазначив дані пішохода, не опитав ішохода, не зазначив будь-яку особу із статусом потерпілого, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності виніс на власних припущеннях .
Позивач визнає, що проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід по вул.Леонтовича, м.Сарни, він не сворив перешкоду для пішохода, так як на той час пішохід не перебував на пішохідному переході, а лише до нього підходив і будь-якої перешкоди чи ебезпеки для нього створено не було, а тим більше, екіпаж патрульної поліції рухався по іншій улиці, а саме, по вулиці Європейській, перпендикулярній вулиці Леонтовича.
Крім цього, працівник поліції не вірно тлумачить норму Правил дорожнього руху.
Пункт 18.1 Правил дорожнього руху вказує, що водій транспортного засобу, що саближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких юже бути створена перешкода чи небезпека.
В даному пункті Правил слід звернути увагу на такі важливі моменти: - мова йде про нерегульований пішохідний перехід, на якому знаходяться пішоходи, - водій має право або ж зупинитися або ж зменшити швидкість, але головна умова - пішоходу, який знаходиться на переході, не має створюватись перешкода чи небезпека.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в момент проїзду пішохідного проїзду, пішохід знаходився на тротуарі.
ОСОБА_1 звертає увагу, що на прохання надати докази, працівник поліції відмовився, що свідчить про відсутність доказів, які б свідчили, що я створив перешкоду чи небезпеку для пішохода.
Отже, всупереч відсутності беззаперечних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, працівники поліції не звертаючи уваги на висловлені заперечення, склали постанову за ч. 1 ст.122 КУпАП.
Враховуючи наведене, позивач зазначає, що вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення він не вчиняв, відповідні докази цього у працівників поліції відсутні, а тому він просить скасувати постанову поліцейського роти 5 батальйону 1 полку УПП в Рівненській області ПП капрала поліції Декальчука Владислава Валерійовича від 16 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Під час судового провадження позивачем клопотань заявлено не було.
Представником відповідача суду подано відзив на позов, в якому сторона виклала заперечення щодо заявленого ОСОБА_1 позову, із додатками – відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, рішення якого у формі постанови оскаржується позивачем. 
Вказане клопотання судом задоволено : до матеріалів справи долучено відзив із додатками.
Інших клопотань та заяв від сторін не надходило.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення відповідно до змісту позовної заяви, додавши, що він має вади слуху, через що не міг належним чином сприймати інформацію, яку повідомляв інспектор. Крім цього, позивач вказує, що працівники поліції поводились відносно нього зверхньо, принижували його під час складання матеріалів прпо притягнення його до адміністративної відповідальності.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному обсязі, пояснила, що працівники поліції діяли в межах повноважень, а тому виявивши правопорушення, вчинене позивачем, винесли постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.
Отже, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
В даному випадку виник спір між позивачем та відповідачем, з приводу оскарження рішення посадової особи відповідача (індивідуального акту), тобто, суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Вказані правовідносини регламентуються нормами КУпАП, Закону України «Про національну поліцію». 
Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7033311 від 16 квітня 2026 року, винесеної поліцейським роти 5 батальйону 1 полку УПП в Рівненській області ПП капралом поліції Декальчуком Владиславом Валерійовичем, встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до вказаної вище постанови – ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 11174 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Леонтовича у м.Сарни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що, відповідно до ч.1 ст.122 КпАП України, застосовано стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень. 
Частиною 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що до основних повноважень поліції відносяться, в тому числі : вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання. 
Крім цього, поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про поліцію»).
Таким чином, поліцейський зобов`язаний відреагувати на повідомлення про вчинене адміністративне правопорушення.
Представник відповідача посилається на ті обставини, що патрульними безпосередньо виявлено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху.
Однак, відповідно до ст.245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, що визначено ст.7 КУпАП. При чому, згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із п.18.1 Правил дорожнього руху - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. 
Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.
Досліджений судом за клопотанням представника відповідача відеозапис зафіксував обставини, за яких патрульним здійснювалось оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , при чому дійсно, останній заперечував свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, наполягав на тому, що на час перетину його транспортним засобом пішохідного переходу, пішохід перебував на тротуарі, крім цього, наполягав на наданні йому доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України – в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На спростування правомірності заявлених позивачем вимог відповідачем не надано доказів вчиненя ОСОБА_1 вказаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Однак, у матеріалах справи, окрім пояснень сторін, відсутні будь-які докази, про те, що позивач дійсно порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови, яка, як окремий документ, за відсутності доказів, передбачених ст.251 КУпАП, не є доказом вчинення водієм правопорушення.
Вказане свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності винесеної щодо відповідача постанови. Слід зазначити, що, в силу вимог статті 251 КУпАП, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення Правил дорожнього руху, а неможливість надати докази на підтвердження вчинення особою правопорушення не можуть бути підставою для висновків про доведеність факту правопорушення. 
Лише самі свідчення патрульного щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Такий висновок відповідає викладеному Верховним Судом у постанові від 15.04.2020 у справі № 489/4827/16-а.
Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Отже, позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови від 16 квітня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає до задоволення.
В той же час позивач вказував на порушення поліцейськими його прав, оскільки він має вади слуху та не сприймав інформацію, яка повідомлялась йому патрульним.
Судом не приймаються до уваги вказані пояснення.
Так, надана суду позивачем копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №898155 від 25 лютого 2022 року доводить факт наявності у ОСОБА_1 2 групи інвалідності, причина – захворювання, пов`язане із наслідками аварії на ЧАЕС.
Доказів того, що захворювання пов`язане із вадами слуху позивачем суду не надано.
Крім цього, досліджений судом в ході судового провадження відеозапис доводить, що ОСОБА_1 сприймав інформацію, що повідомлялась інспектором, сперечався із ним, відповідав на запитання відповідно до змісту запитання.
Отже, твердження позивача в цій частині не відповідають дійсності.
Крім цього, не знайшло підтвердження фактів зверхнього поводження патрульних із позивачем, оскільки під час спілкування вони поводились виключно ввічливо.
Таким чином вказані позивачем обставини до уваги судом не приймаються.
На підставі наведеного, ст.ст. 280, 284, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ) до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (м.Київ вул.Федора Ернста,3, код ЄДРПОУ 40108646) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністартвине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7033311 від 16 квітня 2026 року винесену щодо ОСОБА_2 , провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя