"30" квітня 2026 р. Справа № 363/1007/26

ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

25 січня 2026 року о 22 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, спостерігається почервоніння очей та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зазначені обставини підтверджуються такими доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №575409 від 25.01.2026 року; 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до Вишгородської центральної районної лікарні від 25.01.2026 року, у якому відсутній результат огляду у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проходження; 
актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.01.2026 року; 
повідомленням інспектора САП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 та реєстраційного номера облікової картки платника податків; 
копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; 
витягом з інформаційно-пошукової системи МВС України «Армор» щодо ОСОБА_1 ; 
відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку відмовився.
ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою його проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, надсилання СМС-повідомлень, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду, що підтверджується матеріалами справи. У судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв до суду не подав, доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не надав, встановлені судом фактичні обставини не спростував та не заперечив. 
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Отже, сторона, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи, учасником якої він є, та зобов`язана утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/189/14.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.
З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою посадовою особою з дотриманням вимог закону, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. Протокол складено у присутності правопорушника, без зауважень до його змісту.
Факт відмови від проходження огляду підтверджується направленням на медичний огляд, у якому зафіксовано відповідну відмову. Відеозапис з місця події підтверджує, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначені докази узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи.
Інші наявні у справі докази є належними, допустимими, послідовними та взаємоузгодженими, у своїй сукупності підтверджують обставини, викладені у протоколі. Підстав не довіряти цим доказам суд не вбачає.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою визначення стану сп`яніння. Відмова від проходження такого огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
За таких обставин суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Обставин, що виключають провадження у справі, а також пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер правопорушення, яке є грубим порушенням правил безпеки дорожнього руху, ступінь його суспільної небезпеки та дані про особу правопорушника.
З урахуванням вимог статей 23, 33 КУпАП суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись статтями 33, 130, 283 і 284 КУпАП, суддя 

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із ОСОБА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. 
Суддя       С.В. Олійник