ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 квітня 2026 року 	Справа № 280/10238/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом - ОСОБА_1 
до - Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області 
до - Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
19.11.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі по тексту – відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:
- визнати дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незаконними.
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення - 30.09.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення - 30.09.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Водночас, спірним рішенням у призначенні пенсії відмовлено з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу роботи та недосягнення пенсійного віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV). Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки вважає, що набула право на пільгову пенсію на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), при досягненні віку 50 років. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 27.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
16.12.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що розглянувши заяву позивача та додані до неї документи за принципом екстериторіальності, відповідачем 1 було встановлено, що пільговий стаж роботи позивача за списком № 2 на дату подачі заяви становить 04 роки 11 місяців 25 днів, загальний страховий стаж становить 30 років 02 місяці 26 днів. Враховуючи вищевикладене, відповідачем 1 прийнято рішення від 07.10.2025 № 084750011776 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та з недосягненням пенсійного віку — 55 років. Таким чином, згідно Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивача після досягнення 55 років (станом на 30.09.2025 - дата звернення, позивачці виповнився 50 років), тому відповідачем 1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Просить відмовити в задоволенні позову.
19.12.2025 ГУ ПФУ в Полтавській області подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 30.09.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Вказана заява, за принципом екстериторіальності, була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області. Аналіз наданих документів показав, що страховий стаж позивача на дату звернення становить 30 років 02 місяці 26 днів, пільговий стаж за Списком №2 згідно даних реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування становить 04 роки 11 місяців 25 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. ГУ ПФУ в Полтавській області було прийнято рішення від 07.10.2025 № 084750011776 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону №1058-IV в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку та недосягненням пенсійного віку 55 років. Відповідач 1 вважає, що при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення, Головне управління діяло в межах правового обов`язку, який визначений для органів Пенсійного фонду України чинними нормативно-правовими актами України у сфері пенсійного забезпечення, а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позову.
На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.09.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі-Порядок 22-1), з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. 
За принципом екстериторіальності заява позивача від 30.09.2025 розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області.
За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 07.10.2025 № 084750011776 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.
За змістом рішення зазначено, що пільговий стаж роботи за Списком №2, на дату подачі заяви, становить 04 роки 11 місяців 25 днів. Загальний страховий стаж становить 30 років 02 місяці 26 днів. Управлінням відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку та недосягненням пенсійного віку - 55 років.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок (абзац 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абзац 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).
Так, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-VІ є необґрунтованим.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу було відмовлено в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, а також у зв`язку з недосягненням віку 55 років, встановленого ч. 2 ст. 114 Закону №1058-VІ.
Водночас, суд зазначає, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вік заявниці складав 50 років, отже, на момент звернення до відповідача із заявою позивачка не досягла пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Крім того, відповідно до змісту оскаржуваного рішення пільговий стаж позивачки за Списком №2, на дату подачі заяви, становив 04 роки 11 місяців 25 днів, що також є недостатнім відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Втім, суд звертає увагу, що позовні вимоги не містить жодних посилань з приводу необхідності зарахування будь-яких періодів роботи позивача до її пільгового стажу, як і спірне рішення не містить посилань на відмову в зарахуванні стажу позивачки.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 01 червня 2022 року у справі №990/81/22, зазначила, що під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. 
Отже, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позивач наполягає на тому, що має право на пільгову пенсію саме на підставі частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно визначати підстави та предмет позову відмінні від тих, які вказав позивач у позовній заяві, оскільки це суперечить меті та завданням адміністративного судочинства, а також не узгоджується з принципами, закріпленим у статті 9 КАС України.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у відповідача 1 були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку та недосягненням пенсійного віку 55 років, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Крім того, у спірних правовідносинах судом не встановлено порушення прав позивача з боку ГУ ПФУ в Запорізькій області будь-якими його рішеннями, діями або бездіяльністю, а тому в задоволенні позовних вимог до відповідача 2 необхідно відмовити.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку про наявність сукупності підстав для відмови в задоволенні позову.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, код ЄДРПОУ 13967927) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 27.04.2026.

Суддя Р.В. Сацький