ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 червня 2026 року	Справа №160/7013/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не скасування звернення до органів Національної поліції та не актуалізації даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 : направити до органів Національної поліції України повідомлення про скасування (відкликання) звернення від 11.02.2026 року щодо розшуку, затримання та доставлення ОСОБА_1 ; внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а саме: видалити відомості про статус «Порушення правил військового обліку» та скасувати статус особи, що перебуває в розшуку, відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач стверджує, що 16.07.2024 року своєчасно уточнив військово-облікові дані, що підтверджується електронним військово-обліковим документом. За твердженням позивача, у зв`язку з неприбуттям за повісткою від 11.02.2026 року відповідачем було направлено до органів Національної поліції звернення щодо його розшуку, затримання та доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ним правил військового обліку. Позивач зазначає, що 17.02.2026 року через мобільний застосунок «Резерв+» подав заяву про визнання порушення, після чого уповноваженою особою відповідача винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Вказаний штраф, як стверджує позивач, був сплачений ним у повному обсязі 18.02.2026 року. Позивач вважає, що після виконання постанови про накладення адміністративного стягнення були відсутні правові підстави для подальшого перебування його у статусі особи, яка розшукується, та для збереження в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку. Зазначає, що 27.02.2026 року звернувся до відповідача із заявою про відкликання звернення до органів Національної поліції та виключення з Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку, а 11.03.2026 року його представником було подано відповідну заяву про виключення недостовірних відомостей з Реєстру. Однак, на думку позивача, відповідач не вжив необхідних заходів щодо актуалізації відомостей у Реєстрі «Оберіг» та не скасував звернення до органів Національної поліції. Посилаючись на положення статей 19, 29, 33 та 61 Конституції України, статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», статті 302 КУпАП та положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 24.03.2026 року передана судді Пруднику С.В.
30.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : інформацію про те, чи складалися протокол та постанова про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 ; інформацію про те, чи направлялася повістка до ОСОБА_1 та докази вручення або невручення; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України усі письмові докази, які слугували підставою задля внесення відомостей відносно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про взяття на військовий облік. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 23.04.2026 року. Судом попереджено ІНФОРМАЦІЯ_4 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
29.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 
Позивач вважає, що свій визначений законом обов`язок щодо своєчасного уточнення військово-облікових даних виконав належним чином та вчасно, а саме 16.07.2024 року, що підтверджується інформацією з Електронного військово-облікового документа. Незважаючи на вчасне оновлення даних, за фактом нібито неявки за повісткою від 11.02.2026 року стосовно ОСОБА_1 уповноваженими особами відповідача було зафіксовано порушення, що стало підставою для направлення до органів Національної поліції автоматизованого звернення для його затримання та доставлення.
17.02.2026 року позивач через застосунок «РЕЗЕРВ+» подав заявку про визнання порушення.
За результатами розгляду заяви відповідачем було прийнято постанову №R363604 від 17.02.2026 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, про що наявна інформація у застосунку «РЕЗЕРВ+».
Зазначений штраф у розмірі 8500 грн. був сплачений позивачем у повному обсязі 18.02.2026 року, що підтверджується відповідною банківською квитанцією.
Однак, у подальшому, перевіряючи свої військово-облікові дані через мобільний застосунок «Резерв+» (згідно зі сформованими витягами з е-ВОД від 26.02.2026 року та від 10.03.2026 року), позивач виявив, що у його картці в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» дотепер безпідставно відображається статус «Порушення правил військового обліку».
Крім того, у Реєстрі містяться активні дані про звернення до органів Національної поліції від 11.02.2026 року з причиною: «Не прибули за повісткою до ТЦК та СП», тобто Позивач продовжує незаконно перебувати у статусі особи, що розшукується.
З метою досудового врегулювання ситуації та недопущення подальшого порушення своїх прав, 27.02.2026 року позивач направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 письмову заяву (отриману відповідачем 28.02.2026 року), в якій офіційно повідомив про факт повної сплати штрафу 18.02.2026 року. У вказаній заяві позивач вимагав прийняти до уваги факт виконання стягнення, невідкладно відкликати звернення до поліції щодо розшуку та видалити з ЄДР «Оберіг» недостовірні відомості про порушення.
Враховуючи ігнорування відповідачем заяви позивача, 11.03.2026 року представник позивача, адвокат Сінцова Т.В., діючи в інтересах клієнта на підставі договору про надання правничої допомоги № 01-12/1 від 01.12.2025 року, додатково звернулася до відповідача із заявою про виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів недостовірних відомостей.
Позивач вказує, що незважаючи на сплату штрафу та неодноразові письмові звернення з наданням усіх підтверджуючих документів, станом на 19.03.2026 року та на момент звернення до суду відповідачем проявляється стійка протиправна бездіяльність: зміни до ЄДР «Оберіг» не внесені, відомості про «Порушення правил військового обліку» не видалені, а статус особи, що перебуває в розшуку, не скасовано. Така триваюча бездіяльність відповідача призводить до грубого порушення конституційних прав Позивача. Зокрема, збереження статусу "порушника" за вже виконане покарання є порушенням статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Подальше перебування в активному стані розшуку розцінюється як форма додаткового незаконного покарання. Крім того, наявність у системі відмітки про розшук та порушення після сплати штрафу внесенням до Реєстру недостовірних відомостей, що прямо порушує статтю 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та вимоги статті 19 Конституції України щодо обов`язку органів влади діяти виключно межах повноважень.
Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо не скасування звернення до Національної поліції та не зняття з останнього статусу порушника в ЄДР «Оберіг» протиправною, такою, що не ґрунтується на законі та порушує фундаментальні права, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч.1 ст. 2 Закону №1951-VIII).
За приписами ч.ч. 8, 9 ст.5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Отже відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.20-1 ч. 1 ст.7 Закону №1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Відповідно до ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених ч.1,3 ст.22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, ст.210-1 за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Процедура притягнення до адміністративної відповідальності завершується відповідно до ст.284 КУпАП прийняттям уповноваженим органом постанови: - про накладення адміністративного стягнення.
Постанова уповноваженої особи може бути оскаржена до суду.
Адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
За твердженням позивача, 17.02.2026 року позивач через застосунок «РЕЗЕРВ+» подав заявку про визнання порушення.
За результатами розгляду заяви відповідачем було прийнято постанову №R363604 від 17.02.2026 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, про що наявна інформація у застосунку «РЕЗЕРВ+».
Зазначений штраф у розмірі 8500 грн. був сплачений позивачем у повному обсязі 18.02.2026 року, що підтверджується відповідною банківською квитанцією.
Однак, у подальшому, перевіряючи свої військово-облікові дані через мобільний застосунок «Резерв+» (згідно зі сформованими витягами з е-ВОД від 26.02.2026 року та від 10.03.2026 року), позивач виявив, що у його картці в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» дотепер безпідставно відображається статус «Порушення правил військового обліку».
Доводи позивача фактично зводяться до його незгоди із прийнятою відповідачем постановою №R363604 від 17.02.2026 року про накладення штрафу за порушення правил військового обліку.
Проте правомірність прийняття постанови №R363604 від 17.02.2026 року не є та не може бути предметом спору у даній справі, оскільки справи про оскарження дій, бездіяльності та рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності розглядаються загальним місцевим судом як адміністративним.
Позивач не висвітлює обставин оскарження ним постанови №R363604 від 17.02.2026 року.
За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не скасування звернення до органів Національної поліції та не актуалізації даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ). У зв`язку із вказаним, зазначені вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно як похідні не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 : направити до органів Національної поліції України повідомлення про скасування (відкликання) звернення від 11.02.2026 року щодо розшуку, затримання та доставлення ОСОБА_1 ; внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а саме: видалити відомості про статус «Порушення правил військового обліку» та скасувати статус особи, що перебуває в розшуку, відносно ОСОБА_1 .
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник