ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.06.2026	Справа № 910/4031/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агат» 
до Акціонерного товариства «Завод «Маяк» 
про стягнення 26 183 224,03 грн.

за участю представників:
від позивача: Суплік М.В.
від відповідача: Ракоц А.В., Ракоц І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агат» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Завод «Маяк» про стягнення 26 183 224,03 грн., з яких 2 729 792,48 грн. 3 % річних та 23 453 431,55 грн. інфляційних втрат нарахованих на заборгованість, встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у справі № 910/10965/17.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.05.2026.
Відповідачем 27.04.2026 сформовано у системі «Електронний суд» (28.04.2026 зареєстровано) відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги заперечено повністю.
Для реалізації сторонами своїх процесуальних прав у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 09.06.2026. 
Відповідачем 05.06.2026 було подано до Господарського суду міста Києва клопотання про долучення доказів (05.06.2026 до канцелярії суду та 08.05.2026 сформовано у системі «Електронний суд»).
У засіданні 09.06.2026 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 23.06.2026.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у справі № 910/10965/17 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" 68 036 481,47 грн. заборгованості по тілу кредиту, 25 323 853,79 грн. заборгованості по процентам, 25 008 137,37 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 240 000 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2018 замінено стягувача у справі № 910/10965/17 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "АГАТ".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10965/17 задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про затвердження мирової угоди у виконавчому проваджені №56804749 від 10.05.2023 та затверджено мирову угоду, укладену Товариством з обмеженою відповідальністю «Агат» та Акціонерним товариством «Завод «Маяк».
Оскільки мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору від 27.08.2014 № KKPOD.137671.021 та які встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у справі № 910/10965/17, позивач, з посиланням на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача 2 729 792,48 грн. 3 % річних та 23 453 431,55 грн. інфляційних втрат. 
Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі, в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у справі № 910/10965/17, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
З прийняттям рішення про стягнення боргу, яким по суті фіксується обов`язок сторони сплатити кошти, зобов`язання, що виникли на підставі договору та їх прострочення не припиняються до їх повного виконання боржником.
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Зі змісту статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення
При цьому, суд зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахувань. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язання, що наразі допущено відповідачем та водночас є підставою настання для останнього відповідних правових наслідків, в даному випадку передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, нарахував та просить стягнути з відповідача, за прострочення останнім виконання зобов`язання 3% річних у розмірі 2 729 792,48 грн. та інфляційні втрати у розмірі 23 453 431,55 грн., які нараховані на заборгованість у сумі 99 737 162,53 грн. за період часу з 02.11.2021 по 30.09.2022 
Відповідач стверджує про незаконність даних нарахувань, з огляду на укладену сторонами у справі № 910/10965/17 мирову угоду. На думку відповідача, сторонами погоджено фактичний розмір заборгованості та порядок її погашення, а не включення до умов мирової угоди спірних сум інфляційних втрат та 3 % річних, підтверджує відсутність узгоджених претензій щодо таких нарахувань або свідоме волевиявлення позивача не заявляти їх. 
Крім того, відповідач посилається на неврахування позивачем часткового погашення заборгованості, що також, на думку відповідача свідчить про незаконність позовних вимог. 
Судом встановлено, що сума боргу, на яку здійснено нарахування, становить 99 737 162,53 грн. та її розмір зафіксовано станом на 30.09.2022 у мировій угоді, затвердженій ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10965/17; період нарахування - з 02.11.2021 по 30.09.2022.
Отже, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на заборгованість, яка існувала станом на 30.09.2022 і останнім днем періоду нарахування позивач визначив дату фіксування такої заборгованості - 30.09.2022.
Таким чином, обставини здійснення відповідачем погашення / часткового погашення боргу не входять до предмету дослідження у даній справі. При цьому, суд зауважує, що відповідачем не долучено до матеріалів справи таких доказів.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, в межах періоду розрахунку позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, судовий збір, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Завод «Маяк» (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 8; ідентифікаційний номер 14307423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агат» (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 8; ідентифікаційний номер 30697587) 2 729 792,48 грн. трьох процентів річних, 23 453 431,55 грн. інфляційних втрат та 314 198,69 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.06.2026.

Суддя Т.Ю. Кирилюк