Єдиний унікальний номер 725/3240/15-ц 
Номер провадження 2/725/97/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 
Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі:
головуючого судді О.І. Галичанський , 
при секретарі Тарновецькій Х.Ю.
за участю представників сторін та ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” ( м. Київ , вул. Грушевського , 1Д , код ЄДРПОУ 14360570 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до АТ КБ " Приватбанк" ( м. Київ , вул. Грушевського , 1Д , код ЄДРПОУ 14360570 ), третя особа ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання припиненої поруки за договором поруки,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом та збільшуючи позовні вимоги у процесі судового розгляду посилалась на те, що відповідно до укладеного 23.06.2005 року кредитного договору № CVGWGD00001347 відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 21850,00 доларів США. 
В забезпечення виконання ОСОБА_1 умов вищевказаного кредитного договору , між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договори поруки. 
У зв`язку з ненаданням своєчасно банку коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, відповідачка ОСОБА_1 станом на 25.10.2022 рік має заборгованість перед банком в розмірі 25650,05 доларів США , яка складається із: 7519,38 доларів США – заборгованість за кредитом; 7008,10 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2772 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8350,57 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за кредитом.
На підставі викладеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати .
Від відповідача по справі ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву банку , згідно якого вона стверджує, що заперечує факт отримання коштів та вказувала , що надані банком видаткові касові ордера та виписки по рахунку не є належним доказом виникнення заборгованості. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог банку .
Від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява до АТ КБ « Приватбанк» , третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 вказав , що процентна ставка за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 була збільшена з 11,04 відсотків річних до 12,96 відсотків річних. Дане збільшення відбулось без його згоди , як поручителя , що у свою чергу має наслідком визнання договору поруки припиненим..
Враховуючи наведене , просив визнати припиненою поруку за договором поруки № СVGWG D00001347 від 10. 01.2006 та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.
Від представника відповідача по зустрічному позові АТ КБ « Приватбанк» до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву , згідно якого банк заперечує проти визнання договору поруки припиненим та посилається на те , що зобов`язання за кредитним договором , укладеним між банком та ОСОБА_1 не виконані, договір є чинним . Просила застосувати до вимог ОСОБА_2 строк позовної давності.
У судовому засіданні представник АТ КБ « Приватбанк» підтримала первісні позовні вимоги та пояснила , що умови кредитного договору відповідачкою ОСОБА_1 не виконані . Борг у повному обсязі не повернуто. Зобов`язання , які взяли на себе ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( як поручитель) не виконані. Всі докази про нарахування заборгованості банком надано. Крім того вказала , що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджено проведеними експертизами , а тому просила стягнути з відповідачів за первісним позовом заборгованість та судові витрати. Заперечувала проти задоволення зустрічного позову з підстав , викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.
ОСОБА_1 та її представник заперечувати проти задоволення первісного позову банку з підстав , викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того вказали , що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором були виконані, порушені строки позовної давності щодо вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом , а тому просили відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів.
Представник ОСОБА_2 заперечувала проти задоволенні первісного позову та підтримала зустрічний позов ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали справи , заслухавши думку учасників процесу , суд дійшов такого висновку.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору від 23.06.2005 року № CVGWGD00001347, відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 21850,00 доларів США на термін до 19.06.2025.
Відповідно до Додаткової угоди до даного кредитного договору від 23.06.2005 ( том 1 а.с.14-15), викладено у новій редакції певні пункти кредитного договору.
В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено наступні договори поруки :
-договір поруки №CVGWGD00001347 від 23.06.2005року, між банком та ОСОБА_3 ;
- договір поруки №CVGWGD00001347 від 10.01.2006 року , між банком та ОСОБА_2 ( том 1 а.с. 16-17). 
Відповідно до матеріалів справи , ОСОБА_3 помер та провадження відносно нього було судом закрито.
Банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши кредит ОСОБА_1 . 
Факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 був предметом проведення судової почеркознавчої експертизи та повторної судово почеркознавчої експертизи.
Згідно висновків даних експертиз , підпис про отримання кредитних коштів 24.06.2005 року, згідно видаткового касового ордеру № 9 виконано ОСОБА_1 . 
Тобто , факт отримання коштів ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором доведено у ході розгляду даної цивільної справи належними доказами та висновками експертів.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди - ст. 638 ЦК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).
Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особа, яка спільно дала поруку, відповідає перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом пункту 4 договору поруки , у випадку невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором , боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором.
Пунктом 3 даного договору визначено , що поручитель ОСОБА_2 з умовами Кредитного договору ознайомлений .
Відповідно до п.12 договору поруки , порука за даним договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.
Вищевказаний договір поруки підписаний ОСОБА_3 власноручно.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 25.10.2022 має заборгованість перед банком в розмірі 25650,05 доларів США , яка складається із: 7519,38 доларів США – заборгованість за кредитом; 7008,10 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2772 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8350,57 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за кредитом. (том 2 а.с. 185-189) , що згідно курсу НБУ становить 937765,83 гривень.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).
При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами.
На підставі дослідження наявних матеріалів справи судом встановлено , що банком виконані повністю умови кредитного договору, а відповідачкою ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 порушено взяті на себе зобов`язання , такими своїми діями порушуються права та законні інтереси банку .
Суд враховує ту обставину , що кредитні кошти установі ( банку ) не повернуті, хоча свої зобов`язання банк виконав.
Кредитний договір на момент нарахування вказаної вище заборгованості був чинний та не припинив свою дію , оскільки згідно його умов кінцевим строком повернення боргу є 19.06.2025.
Проте , дослідивши наявні матеріали справи та докази на обгрунтування первісних позовних вимог, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами, комісії та пені суперечить принципам розумності та добросовісності, не є співмірною сумі кредиту, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику як споживачу послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми у разі невиконання ним зобов`язань.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Нараховані позивачем відсотки, комісія та пеня значно перевищують суму залишку по тілу кредиту ( станом на 25.10.2022) у розмірі 7519,38 доларів США.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене , заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованою комісією - 2772 доларів США ; пеня - 8350,57 доларів США – не є співрозмірною сумі залишку по тілу кредиту у розмірі 7519,38 доларів США за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми нарахувань у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням зменшеного розміру заборгованості з розрахунку 7519,38 доларів США , що відповідає залишку по тілу кредиту та 7008,10 доларів США нарахованих процентів.
Тобто , з відповідачів за первісним позовом підлягають стягненню солідарно заборгованість у розмірі 14527,48 доларів США.
При визначені даної суми заборгованості судом враховано те , що майнові права банку порушені , а вимога про стягнення боргу у розмірі 25650,05 доларів США суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, що може призвести до надмірного тягару щодо сплати вказаної суми боргу.
Враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає , що зменшений розмір заборгованості не спричинить порушення прав банку та не створить надмірний тягар щодо сплати боргу відповідачами за первісним позовом.
Такий висновок суду кореспондується також тим , що 17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р. 
Даним Законом внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи , що поданий розрахунок боргу містить нарахування і після 24.02.2022, суд приходить до висновку , що вказний вище зменшений розмір заборгованості з урахуванням залишку по тілу кредиту та відсотках , відповідає вимогам даного положення.
Щодо зустрічного позову про припинення договору поруки , суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити , з огляду на наступне:
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
Підстави припинення поруки визначені у статті 559 ЦК України.
За змістом ст.ст. 559 і 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати.
Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час існування відносин), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його 
відповідальності. 
Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. 
Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. 
Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя 
протягом одного року від дня укладення договору поруки. 
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України).
Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу у юридичній визначеності. 
Застосування такого способу захисту інтересу є належним лише тоді, якщо юридична невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захисту його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше. За цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.
Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 р. у справі № 462/5368/16-ц.
Судовим розглядом встановлено і це підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що на забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким поручитель зобов`язувався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до п.п. 11,12 Договору поруки , укладеного між банком та ОСОБА_2 порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.
Договір поруки діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.
Виходячи з викладеного, суд робить висновок, що укладаючи договір поруки, сторони погодили, що підписуючи вказані договори ( кредитний та поруки ) усвідомлено взяли на себе зобов`язання відповідати за належне виконання позичальником ОСОБА_1 усіх її боргових зобов`язань за кредитним договором та внесених до нього змін та доповнень.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Щодо доводів про порушення строку для звернення кредитора до поручителя суд вважає необхідним зазначити наступне.
Вимогу до поручителя про виконання ним свого обов`язку щодо солідарної відповідальності за кредитними зобов`язаннями кредитор може пред`явити в межах строку дії договору поруки, тобто з дня настання строку сплати чергового платежу за основним зобов`язанням. Строк пред`явлення кредитором вимог про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням (постанова ВП ВС від 13.06.2018 р. у справі № 408/8040/12).
Як вбачається зі змісту п. 1.5 кредитного договору № ML-404/003/2008 від 21.02.2008 р., повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. 
З урахуванням наведеного , з часу несплати кожного із платежів починається перебіг позовної давності для вимог кредитора до боржника, а також строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред`явлення вимог до поручителя.
Судом не встановлено порушення строку позовної давності щодо вимог банку до боржника та поручителя та вимог поручителя щодо звернення до суду із позовом про припинення поруки.
Суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності.
Крім того , Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14). Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, з відповідачів за первісним позовом на користь банку підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмрі 3654,00 гривень .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.06.2005 року № CVBHAU00040167 в розмірі 14527,48 доларів США.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ « Приватбанк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
В задоволенні іншої частини позову – відмовити.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до АТ КБ " Приватбанк" ( м. Київ , вул. Грушевського , 1Д , код ЄДРПОУ 14360570 ), третя особа ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання припиненої поруки за договором поруки- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Галичанський О. І.