ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/978/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 712/16669/25 Категорія: 304090000 	Стеценко О. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Василенко Л.І., 

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року (у складі судді Стеценко О.С.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування зазначено, що 18.03.2021 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір № TDB.2021.0604.7057 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до умов якого Товариство відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Так, новий кредитор ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 
27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору № 1/12 ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами.
Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 1/12, серед інших, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021, що укладений з відповідачем ОСОБА_1 .
Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021 становить 58806,07 грн, з яких заборгованість за кредитом 21717,03 грн, заборгованість за відсотками 37089,04 грн.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.02.2026 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 58806,07 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, врахувавши той факт, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті у повному обсязі, а також те, що позовні вимоги частково визнані відповідачем, розрахунок заборгованості не спростований, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Також, з урахуванням наданих доказів, складності справи, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК Єврокредит» витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, в розмірі 3000 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду, в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 37089,04 грн, відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу.
Зазначає, що 02.06.2022 Правління НБУ ухвалило рішення № 261-рш/БТ «Про віднесення АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних», відтак, з цього моменту кредитор втратив право нараховувати договірні відсотки.
Відповідачем не оспорюється сума відсотків нарахована до моменту визнання АТ «Мегабанк» неплатоспроможним, тобто до 02.06.2022.
Водночас, скаржник вважає, що з 03.06.2022 і до 03.09.2024 позивач безпідставно продовжував щомісяця нараховувати договірні відсотки.
Відтак, загальна сума правомірних нарахувань за відсотками складає 2628 грн (1157 грн за договором + 1471 грн за ст. 625 ЦКУ).
Також відповідач звертає увагу на те, що жодних офіційних листів чи повідомлень із новими платіжними реквізитами ні від ліквідатора банку, ні від наступних кредиторів не отримував аж до моменту пред`явлення даного позову.
На підставі викладеного вище, ОСОБА_1 просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.02.2026 в частині стягнення заборгованості за відсотками та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками в розмірі 2628 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Згідно з п. 1 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суть апеляційної скарги зводиться лише до незгоди відповідача в частині задоволення позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків в розмірі 37089,04 грн, жодних інших доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить, тому апеляційний суд здійснює перегляд судового рішення лише в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит – це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Судом встановлено, що 18.03.2021 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0604.7057 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
За умовами заяви-договору № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021 встановлено строк кредиту 12 місяців, базову процентну ставку 56 % річних, пільговий період 62 дні, процентна ставка, що застосовується протягом пільгового періоду 0,0001 %.
Сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що ця Заява - Договір, Договір з Додатками у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору (пп. 1 п. 7 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору).
Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (пп. 3 п. 7 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору).
За умовами п. 6 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, він набирає чинності з моменту підписання Заяви - Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмежною.
Вказаний договір підписаний відповідачем власноручно.
Також міститься підпис відповідача про отримання картки 18.03.2021.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Як вбачається із платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило плату за лот GL1N426240, переможець ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ЄДРПОУ: 40916672, протокол № GFD001 UA 20240618 01260 від 09.07.2024, ціна продажу 23425777 грн без ПДВ.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги до нового кредитора перейшло право стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 в розмірі 58806,07 грн.
27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та додатку № 1 (п. 2 договору № 1/12).
Як вбачається з витягу з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021 становить 58806,07 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 21717,03 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 37089,04 грн.
ТОВ «ФК Єврокредит» здійснило плату згідно договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, що підтверджується платіжними інструкціями до кредитного переказу коштів № 1074 від 27.12.2024, № 1822 від 22.09.2025, № 1091 від 31.01.2025.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги до нового кредитора перейшло право стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 в розмірі 58806,07 грн.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд зазначає, що позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
При цьому, неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору, за умови невиконання боржником грошового зобов`язання, не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.
З виписок по особовому рахунку відповідача за період з 18.03.2021 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення тіла кредиту та відсотків.
Відповідачем не оспорюється факт укладення кредитного договору та користування кредитними коштами.
Водночас відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 03.09.2024 відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 58806,07 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 21717,03 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 37089,04 грн.
У постанові Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Отже, апеляційний суд вважає долучені позивачем виписки по рахунку належними та допустимими доказами, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 по укладеному кредитному договору.
Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 37089,04 грн, виходив із розрахунку АТ «Мегабанк», сформованого станом на 03.09.2024. 
Проте, суд належним чином не дослідив умови кредитного договору щодо строку його дії та залишив поза увагою фактичні обставини погашення боргу відповідачем.
У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду виклала наступний висновок: «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (пункт 141).»
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Отже, позикодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії договору позики, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.
Апеляційним судом встановлено, що згідно з умовами договору кредиту № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021, кінцевий строк кредитування та повернення коштів визначено 18.03.2022 (12 місяців). Таким чином, саме з цією датою пов`язане закінчення дії кредитного договору та припинення строкових зобов`язань відповідача.
Матеріали даної цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії кредитного договору.
Відповідач вважає, що розмір відсотків, що підлягають стягненню на користь позивача складає 2628 грн (1157 грн за договором + 1471 грн за ст. 625 ЦКУ).
Проте, колегія суддів не погоджується із вказаним розрахунком, з огляду на таке.
По-перше, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. 
Оскільки позивач самостійно не скористався своїм правом на стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості за власною ініціативою здійснювати розрахунок та стягнення таких нарахувань.
По-друге, за розрахунком, здійсненим судом апеляційної інстанції на підставі наявного в справі розрахунку заборгованості, розмір відсотків, який підлягав нарахуванню за період з 01.03.2022 по 18.03.2022 (18 днів дії договору в межах звітного місяця при загальній сумі нарахувань за березень 211,51 грн) становив 122,81 грн (211,51 грн / 31 день ? 18 днів).
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що після закінчення строку кредитування (після 18.03.2022) відповідачем ОСОБА_1 вносилися кошти на погашення заборгованості по відсотках в загальному розмірі 1168,42 грн, які позивач безпідставно облікував як погашення відсотків за наступні (позадоговірні) періоди.
Враховуючи, що правові підстави для нарахування відсотків після 18.03.2022 були відсутні, апеляційний суд вважає за можливе зарахувати сплачені відповідачем кошти в розмірі 1168,42 грн у рахунок погашення заборгованості за відсотками в розмірі 122,81 грн, що виникла на дату закінчення кредитування. 
Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками перед банком є повністю погашеною.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи та підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором в розмірі 37089,04 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно права нараховувати відсотки після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації АТ «Мегабанк», апеляційний суд зазначає наступне.
Хоча доводи апеляційної скарги в цій частині не мають значення для вирішення спору по суті, оскільки апеляційний суд відмовляє у стягненні процентів з підстав, зазначених вище, колегія суддів вважає за необхідне все ж надати їм оцінку та спростувати.
Спеціальним законом, яким встановлено процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 2 цього Закону).
Відповідно до статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Згідно з положеннями частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:
1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;
2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;
3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;
4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;
5) відомості про фінансовий стан банку, боржників, які прострочили виконання зобов`язань (за основною сумою та процентами) перед таким банком, а також про вимоги банку до таких боржників перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;
6) Фонд здійснює заходи із виконання плану врегулювання, що передбачає виведення банку з ринку у спосіб, передбачений пунктом 2 частини другої статті 39 цього Закону, та відчужує майно (активи) та зобов`язання відповідно до статті 40 цього Закону на користь приймаючого банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Вчинення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна (активів) банку чи передачею його майна третім особам (крім приймаючого банку), допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;
7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається;
8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить заборони щодо нарахування процентів після відкликання ліцензії.
Приписи пункту 4-1 частини другої статті 46 указаного Закону стосуються неможливості нарахування банком відсотків за договорами вкладу, що відповідно сприятиме збереженню ліквідаційної маси.
Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 638/13976/15-ц.
Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі.
Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18).
Посилання скаржника на те, що АТ «Мегабанк» ліквідовано як фінансову установу, не свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором, права по якому продані або передані в установленому законом порядку.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо неможливості нараховувати відсотки після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації банку апеляційний суд відхиляє як неспроможні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків по кредитному договору в розмірі 37089,04 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «ФК Єврокредит» на суму 21717,03 грн (36,93 %), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 894,59 грн.
Крім того, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то відповідно з ТОВ «ФК Єврокредит» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2129,35 грн.
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, оскільки на позивача ТОВ «ФК Єврокредит» покладається більша сума судових витрат, то з нього на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору в розмірі 1234,76 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року у даній справі, змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0604.7057 від 18.03.2021 з 58806,07 грн до 21717,03 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 1234,76 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко

О.В. Карпенко