Справа № 558/244/26
номер провадження 3/558/114/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року 	селище Демидівка 	

Суддя Демидівського районного суду Рівненської області Феха Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 вид. 15.01.2018 року, орган, що видав 5615), жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, з професійно-технічною освітою, працюючого робітником ТОВ «РОЯЛ ЛАЙФ КАВА ПЛЮС» с-ще Демидівка, учасника бойових дій, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 640300, 14 квітня 2026 року о 05 годині 51 хвилина  ОСОБА_1 в с-щі Демидівка, вулиця Перемоги, 59, Дубенського району Рівненської області, керував електровелосипедом марки «CORSO», без номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння.
 
Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу – газоаналізатора марки «ALKOTEST Drager 7510 (№ 0385), що підтверджується тестом № 994.
 
Згідно зафіксованих та роздрукованих на папері показників алкотесту «Drager» вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено 14 квітня 2026 року о 06 годині 01 хвилина, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становив – 1,87%0. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису.
 
Положення ч. 2 ст. 7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
 
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 14 квітня 2026 року о 05 годині 51 хвилина в с-щі Демидівка на вулиці Перемоги Дубенського району Рівненської області, їхав електровелосипедом марки «CORSO» на роботу. Під час руху був зупинений поліцейськими. При спілкуванні працівники поліції запитали чи вживав він алкогольні напої, а він сказав, що напередодні ввечері вживав алкогольні напої. Йому запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, він погодився. Працівникам поліції він також пояснював, що керує електровелосипедом, а не скутером.
 
ОСОБА_1 також пояснив, що його електровелосипед є малопотужним, у випадку, коли низький заряд акумулятора, то рух електровелосипеда здійснюється за допомогою педалів.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Ст. 252 КУпАП визначає, що суд зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 640300, встановлено, що 14 квітня 2026 року о 05 годині 51 хвилина  ОСОБА_1 в с-щі Демидівка, вулиця Перемоги, 59, Дубенського району Рівненської області, керував електровелосипедом марки «CORSO», без номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння.
 
З технічних характеристик електровелосипеда марки «CORSO», вбачається, що це двохколісний електровелосипед, який приводиться в рух за допомогою руху електродвигуна та педалей. Як джерело живлення в електровелосипеді використовується електричний акумулятор.
 
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, зазначено, що при розгляді адміністративних справ вказаних категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття "транспортні засоби", зокрема ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху.
 
Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
 
Відповідно до ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 -128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
 
Згідно з п. 2.13 Правил дорожнього руху, транспортні засоби, крім інших, належать і до категорії А1, а саме: мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
 
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, визначено, що: електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
 
легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
 
низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
 
Отже, до електричних колісних транспортних засобів відносяться транспортні засоби, які приводяться в рух виключно електричними тяговими двигунами.
 
В судовому засіданні встановлено, що електровелосипед, яким керував ОСОБА_1 , обладнаний електродвигуном, проте і оснащений допоміжними педалями, тобто останній приводиться в рух електродвигуном та мускульною силою людини.
 
Таким чином, суд приходить до висновку, що в розумінні Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX та Закону України «Про автомобільний транспорт» електровелосипед марки «CORSO», яким керував  ОСОБА_1 , не є легким персональним електричним транспортним засобом, оскільки може приводитися в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.
 
Крім того, Правила дорожнього руху взагалі не містять такого визначення як «електровелосипед» та не відносять такий транспортний засіб до механічних, а також не прирівнюють його до мопеда в розумінні положень Правил дорожнього руху.
 
Тобто, встановлений у даному випадку на велосипеді електричний двигун не переводить його в категорію механічних транспортних засобів.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону україни «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
 
Притягнення до відповідальності велосипедиста за порушення Правил дорожнього руху передбачено ст. 127 КУпАП.
 
Ч. 2 ст. 251 КУпАП визначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Ст. 252 КУпАП визначає, що суд зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
 
Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
В ході розгляду справи беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено не було.
 
За таких обставин, наданими до суду та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.
 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 283-285 КУпАП, -

 
п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі №558/244/26 відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником через Демидівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

 
Суддя        Т.С. Феха.