Справа №: 397/417/26	

провадження №: 2/398/2811/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"18" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" 21 березня 2026 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 270,00 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 лютого 2022 року первісний кредитор ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір № 68617665 на суму 6 500,00 грн. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховано на його банківську платіжну картку. Відповідач порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги за якою перейшло до ТОВ «ФК «ПОЗИКА» на підставі договору факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року. Згідно з розрахунком позивача, сума заборгованості становить 23 270,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 6 500,00 грн та заборгованості за відсотками - 16 770,00 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Первісно позовну заяву було подано до Олександрівського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою цього суду від 24 березня 2026 року справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08 травня 2026 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо руху коштів по банківській картці відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи він був повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки поштою за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулися поштові повідомлення із зазначенням причини невручення «адресат відсутній». Від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань.
Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд цієї справи на підставі наявних доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення його рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
23 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ІРБІС» (первісний кредитор, код ЄДРПОУ 42427514) та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 68617665. Суд дослідив копію цього договору, що надана позивачем.
Відповідач приєднався до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Це підтверджується текстом кредитного договору та складеною кредитодавцем Довідкою про ідентифікацію клієнта. Згідно з цими документами, унікальний ідентифікатор (код підпису) «765973» був надісланий відповідачу 23.02.2022 року на вказаний ним номер мобільного телефону НОМЕР_1 та введений ним для підписання договору (зафіксований час ідентифікації - 23:29:13).
Договором встановлені такі основні умови кредитування:
сума кредиту - 6 500,00 гривень;
загальний строк кредитування - 90 днів (до 24.05.2022 року);
пільгова процентна ставка (за перші 30 днів користування) - 2,6 % на день (169,00 грн);
стандартна процентна ставка (за наступні 60 днів користування) - 3,0 % на день (195,00 грн).
На виконання умов зазначеного договору первісний кредитор ТОВ «ФК «ІРБІС» 23 лютого 2022 року ініціював перерахування кредитних коштів у розмірі 6 500,00 грн на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 » було успішно проведено 23.02.2022 року о 23:29:13 (номер транзакції в системі iPay.ua - 139989899).
Належність вказаної банківської картки безпосередньо ОСОБА_1 та фактичне зарахування на неї зазначених коштів підтверджується інформацією банку-емітента, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.05.2026 року. Згідно з листом-відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Вих. № 20.1.0.0.0/7-260511/101565-БТ від 20.05.2026 року), на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , а вказаний номер телефону НОМЕР_5 є його фінансовим номером телефону. Відповідно до доданої банком виписки про рух коштів по цьому картковому рахунку, 23.02.2022 року було зафіксовано зарахування переказу в сумі 6 500,00 грн.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 68617665 від 23.02.2022 року не виконував, жодних платежів у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків не здійснював.
Відповідно до розрахунку заборгованості, у зв`язку з невиконанням умов договору станом на 01.09.2025 року (дату відступлення права вимоги) була нарахована заборгованість у загальному розмірі 23 270,00 грн. Зазначена сума складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 6 500,00 грн; заборгованості за нарахованими відсотками - 16 770,00 грн.
Як вбачається з таблиці розрахунку, нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором протягом 90-денного строку кредитування у період з 24.02.2022 по 24.05.2022 року. При цьому нарахування було розділено на два етапи: за період з 24.02.2022 по 25.03.2022 (перші 30 днів) відсотки нараховувалися за пільговою процентною ставкою у розмірі 169,00 грн на день (2,6 %), а за період з 26.03.2022 по 24.05.2022 (наступні 60 днів) нарахування здійснювалося за стандартною процентною ставкою у розмірі 195,00 грн на день (3,0 %). Після 24.05.2022 року нарахування відсотків кредитодавцем було припинено. 

Перехід права вимоги
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» (Фактор) укладено Договір факторингу № 01092025/01, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІРБІС» відступило на користь позивача право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 68617665 від 23.02.2022 року, укладеним із ОСОБА_1 . Факт переходу права вимоги підтверджується наданими позивачем копіями: Договору факторингу, Акта приймання-передачі реєстру прав вимог до Договору факторингу від 01.09.2025 року та Витягу з Додатка до договору факторингу (Реєстру боржників), у якому зафіксовано суму відступленої заборгованості відповідача станом на дату передання права вимоги в розмірі 23 270,00 грн. Виконання позивачем своїх зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги за вказаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією, копія якої досліджена судом.

Норми права, які застосував суд
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Крім того, відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що була чинною на час укладення договору і нарахування спірної заборгованості, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. 
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Відповідно до пункту 159 розділу VIII Постанови НБУ №164 від 29.07.2022 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «ФК «ІРБІС» та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 68617665 від 23.02.2022 року, укладеного в електронній формі. Відповідач був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з порядком нарахування відсотків, і погодився з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачем електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 6 500,00 грн підтверджується листом платіжної установи ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (iPay.ua) про успішне проведення транзакції та витребуваною судом банківською випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якій відображено фактичне зарахування 23.02.2022 року цих коштів на платіжну картку відповідача.
Враховуючи, що до позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» на підставі договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, і факт цього переходу документально підтверджений, позивач набув статусу нового кредитора та має право вимагати виконання зобов`язання.
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Як вбачається з наданого розрахунку, відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення кредиту. Оскільки зобов`язання з повернення коштів не було виконано, доказів його повного або часткового погашення суду не надано, вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 6 500,00 грн є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Водночас, оцінюючи вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 16 770,00 грн, суд вважає їх обґрунтованими лише частково, виходячи з наступного.
Умовами кредитного договору було погоджено загальний 90-денний строк кредитування. При цьому сторони передбачили застосування різних процентних ставок залежно від строку повернення: за перші 30 днів (з 24.02.2022 по 25.03.2022) - 2,6% на день (169,00 грн); за наступні 60 днів (з 26.03.2022 по 24.05.2022) - 3,0% на день (195,00 грн). Як вбачається з розрахунку, кредитор здійснив нарахування процентів у межах погодженого 90-денного строку (до 24.05.2022 включно), однак застосував підвищену ставку 3,0% починаючи з 26.03.2022 року внаслідок неповернення коштів позичальником у перший 30-денний період.
Суд зазначає, що оскільки сума виданого відповідачу кредиту (6 500,00 грн) не перевищувала розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на час укладення договору (6 500,00 грн станом на 1 січня 2022 року), згідно з імперативними вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» процентна ставка не могла бути змінена у бік погіршення для споживача за порушення ним зобов`язань.
Більше того, суд наголошує, що перехід на підвищену процентну ставку у розрахунку позивача відбувся 26 березня 2022 року, тобто під час дії правового режиму воєнного стану в Україні. Відповідно до п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у період дії воєнного стану імперативно забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин невиконання зобов`язань. Згідно з ч. 5 ст. 12 цього Закону, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними.
З огляду на викладене, суд здійснює власний розрахунок правомірно нарахованих процентів. Оскільки умова про застосування підвищеної ставки 3,0% є нікчемною, кредитодавець мав право нараховувати проценти виключно за первісною фіксованою ставкою 2,6% (169,00 грн на день) протягом усього погодженого 90-денного строку кредитування. За розрахунком суду, правомірна та обґрунтована сума процентів становить 15 210,00 грн (169,00 грн ? 90 днів). У стягненні решти заявлених позивачем процентів у розмірі 1 560,00 грн (16 770,00 грн заявлених - 15 210,00 грн правомірних) слід відмовити.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ПОЗИКА» підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 21 710,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 500,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 15 210,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позивачем майнових вимог становить 23 270,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 21 710,00 грн.
Позивачем документально підтверджено понесення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 2 483,92 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить стягнути 5 500,00 грн. Ці витрати підтверджуються Договором про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026 року, Актом надання послуг від 16.02.2026 року та Детальним описом робіт, складеними за участю адвоката Горобей Р.Г., яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд виходить з того, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими та документально підтвердженими. Відповідач своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю не скористався.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи часткове задоволення позову, зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 5 131,28 грн (5 500,00 грн ? 21 710,00 грн / 23 270,00 грн).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 137, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 68617665 від 23.02.2022 року у загальному розмірі 21 710 (двадцять одна тисяча сімсот десять) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 92 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 131 (п`ять тисяч сто тридцять одна) гривня 28 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 2 червня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 39493634; офіційне місцезнаходження згідно з ЄДРПОУ: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, літ. Б; адреса для листування, вказана в позові: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1. 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 18 червня 2026 року.

Суддя В.В. Орловський