ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року	справа № 380/21376/25	
зал судових засідань № 12
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Кузана Р.І.,
секретар судового засідання Янковська І.І.,
за участю:
представника позивача Чорненького В.І.,
представників відповідача Щирби Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355Б, код ЄДРПОУ 25551988) (далі – позивач, ТОВ «Факро Львів») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області (місцезнаходження: 79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів, код ЄДРПОУ 43968090) (далі – відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Львівській області від 30.07.2025 року №34920/13-01-07-01 на збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств (код платежу 11020300) на загальну суму 15 944 083,00 грн повністю;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Львівській області від 30.07.2025 року №34929/13-01-07-01 на зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 203 521,00 грн повністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головне управління ДПС у Львівській області проведено перевірку ТзОВ «Факро Львів» (ЄДРПОУ 25551988), за результатами якої складено акт від 30.06.2025 №29763/13-01-07-01/25551988 «Про результати документальної планової виїзної, перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» (25551988) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державного податкової служби за період діяльності з 01.01.2019 по 31.03.2025, щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 26.07.2013 по 31.03.2025». На підставі Акту від 30.06.2025 №29763/13-01-07-01/25551988 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.07.2025 №34920/13-01-07-01, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств (код платежу 11020300) на загальну суму 15 944 083,00 грн. (в тому числі донараховано: податкові зобов`язання в сумі 13 705 067,00 грн., штрафні санкції в сумі 2 239 016,00 грн) та податкове повідомлення-рішення від 30.07.2025 №34929/13-01-07-01, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 203 521,00 грн. 
ТОВ «Факро Львів» з пунктами 1 та 2 висновків Акту перевірки від 30.06.2025 №29763/13-01-07-01/25551988 не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать законодавству України, а винесені податкові повідомлення-рішення неправомірними з огляду на наступне.
Щодо з збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств зазначає, що відповідно до п. 11 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення. Згідно з пунктом 1 параграфу 4 Контракту купівлі-продажу від 05.02.2008 № F/2008/06, що укладений між ТОВ «Факро Львів» (покупець) та ТОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) (продавець) оплата за товар, який є предметом контракту здійснюється на підставі фактури Продавця протягом 90 днів з дня виставлення фактури. Згідно з пунктом 4 параграфу 3 «Розрахункові умови» Контракту купівлі-продажу від 18.06.2007 № F/2007/18, що укладений між ТОВ «Факро Львів» (покупець) та ТзОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) (продавець), покупець зобов`язаний оплатити 100 % за закуплений товар згідно з фактурою до 90 днів від дати виставлення фактури продавцем. 
Таким чином, з урахуванням норм п. 4, п.10, п.11 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» заборгованість ТОВ «Факро Львів» перед ТзОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) по Контракту купівлі продажу від 18.06.2007 № F/2007/18 та Контракту купівлі-продажу від 05.02.2008 №F/2008/06 є Поточними зобов`язаннями, а не довгостроковими зобов`язаннями, як помилково вважає відповідач. Тому позивач вважає, що відсутні законодавчо обґрунтовані підстави для дисконтування таких зобов`язань ТОВ «Факро Львів» перед ТзОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща). 
Отже, висновки Акту перевірки про те, що ТОВ «Факро Львів» занижено дохід у сумі 75 121 658 грн., в тому числі за 2019 рік - у сумі 14 928 184 грн., за 2020 рік - у сумі 6 247 184 грн., за 2021 рік - у сумі 4 780 316 грн., за 2022 рік - у сумі 26 247 729 грн., за 2023 рік - у сумі 17908931грн., за 2024 рік - у сумі 5 009 314 гривень є помилковими.
Також звертає увагу, що при погашенні дисконтованої заборгованості в платника податків виникають витрати на суму раніше визначених доходів при дисконтуванні. Однак, всупереч вимогам п.54.3 та п.86.10. Податкового кодексу України в Акті перевірки ТОВ «Факро Львів» посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області не проведено обрахунок витрат, які б мали виникнути в результаті погашення дисконтованої заборгованості. 
Щодо зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість на підставі висновку податкового органу про відсутність документального підтвердження господарських операцій з надання інформаційних послуг позивач зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Акти (разом з додатками) на надання інформаційних (інформатичних) послуг нерезидентом ТОВ «Факро ПП» (Польща) на користь ТОВ «Факро Львів» відповідають вимогам 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На виконання вимог п.187.8 Податкового кодексу України з врахуванням абз. в) п. 186.3 Податкового кодексу України ТОВ «Факро Львів» на підставі вище вказаних Актів на надання інформаційних (інформатичних) послуг нерезидентом ТОВ «Факро ПП» (Польща) зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зафіксовано в Акті.
Позивач зазначає, що відповідно до вимог пункту 208.2 та статті 198 Податкового кодексу України підставою для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту є зареєстрована в ЄРПН податкова накладна на вартість послуг що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України. Сума податкового кредиту дорівнює сумі податкових зобов`язань, які задекларує отримувач послуг, що постачаються нерезидентом на території України.
З огляду на викладене вважає, що оскільки Акти на надання інформаційних (інформатичних) послуг нерезидентом ТОВ «Факро ПП» (Польща) на користь ТОВ «Факро Львів» відповідають вимогам 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і ТзОВ «Факро Львів» на підставі Актів зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних то, висновки Відповідача про те, що ТОВ «Факро Львів» завищено податковий кредит з ПДВ сумі 203 520,76 грн., в тому числі за грудень 2019 року - у сумі 25 744,49 грн., грудень 2020 року - у сумі 31 842,11 грн., грудень 2021 року-у сумі 27 946,55 грн., грудень 2022 року - у сумі 34 463,61 грн., грудень 2023 року - у сумі 40 281,95 грн. та грудень 2024 року - у сумі 43 242,05 грн. є помилковими.
Враховуючи викладене, ТОВ «Факро Львів» вважає безпідставними та неправомірними винесені ГУ ДПС у Львівській області податкові повідомлення-рішення.
Ухвалою від 04.11.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач 24.11.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Загалом відзив обґрунтований обставинами, які встановлені під час перевірки та викладені в акті документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи. 
Щодо податкового повідомлення – рішення від 30.07.2025 №34920/13-01-07 01, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 15 944 083, 00 грн. (основні зобов`язання 13 705 067, 00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) – 2 239 016,00 грн.) представник відповідача зазначає, що перевіркою повноти визначення задекларованих ТзОВ «Факро Львів» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 встановлено їх заниження у сумі 75 121 658 грн. Перевіркою встановлено, що на балансі ТзОВ «Факро Львів» рахується кредиторська заборгованість перед нерезидентом ТзОВ «ФАКРО» (Польща), яка обліковується на бухгалтерському рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», що виникла по Контрактах купівлі-продажу від 18.06.2007 № F/2007/18, від 05.02.2008 № F/2008/06 та інших, наведена в таблиці 1 (ст.5 Акту перевірки). 
Перевіркою встановлено, що кредиторська заборгованість перед ТзОВ «ФАКРО» (Польща) є довгостроковою, оскільки не була погашена протягом терміну більше дванадцяти місяців з дати балансу (сальдо на початок року – оплата за рік) в наступних сумах протягом року: 2019 рік – 4 094 135,48 євро / 108 175 247,6 грн.; 2020 рік – 3 177 189,28 євро / 110 374 284,6 грн.; 2021 рік – 2 214 752,64 євро / 68 485 909,97 грн.; 2022 рік – 3 369 326,76 євро / 131 238 646,6 грн.; 2023 рік 2 540 735,43 євро / 107 239 107 грн.;2024 рік – 1 629 118,4 євро / 71 561 632,33 грн. Отже, ТзОВ «Факро Львів» не віднесено до складу довгострокової кредиторської заборгованості заборгованість перед ТзОВ «ФАКРО» (Польща), що не була погашена терміном більше дванадцяти місяців з дати балансу та відображена в поточній заборгованості. Таким чином, ТОВ «Факро Львів» не продисконтовано та не відображено у складі інших доходів процентний дохід по довгостроковій кредиторській заборгованості перед ТОВ «ФАКРО» (Польща) за 2019 – 2024 роки, в результаті чого підприємством занижено дохід у загальній сумі 75 121 658 грн.
Відповідач звертає увагу, що відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» витрати повинні бути підтверджені первинними документами, відображатися у бухгалтерському обліку та формуватися щодо операцій, які фактично відбулися. Контролюючий орган не може створювати витрати замість платника. Відтак, відсутність розрахунку витрат не впливає на законність донарахування доходу. Контролюючий орган правомірно визначив заниження доходу через недисконтування заборгованості. Витрати в перевіреному періоді не виникли, документально не підтверджені, у бухобліку не відображені, тому податковий орган не зобов`язаний і не має права їх визначити.
Крім цього відповідач вказує, що представлені до перевірки Акти виконаних робіт від нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща), не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції та не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку, оскільки не містять відомостей щодо обсягу наданих послуг, час та місце їх надання, а також будь-яка інша інформація, яка б свідчила про фактичне надання вищезазначених послуг. Надані до перевірки Акти виконаних робіт є фактично ідентичними та не містять детального опису послуг, а саме: в актах не розкрито в повному обсязі змісту наданих послуг та їх обсяг; відомостей щодо інформації стосовно змісту наданих послуг, не розкрили змісту послуг, що обумовлені конкретними договорами; не містять відомості про те, яким чином формувалась вартість таких послуг, відсутній математичний або формальнологічний алгоритм її визначення; не містять факту підтвердження безпосереднього зв`язку таких послуг з господарською діяльністю позивача та наявністю економічного ефекту від таких послуг; не зазначено скільки кваліфікованих працівників та скільки людиногодин затрачено для здійснення даних послуг. 
Враховуючи вищевикладене, ТзОВ «Факро Львів» не підтверджено первинними документами проведені господарські операції (витрати на інформаційні (інформатичні) послуги) від нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща)) всього у сумі 1 017 603,79 грн., внаслідок чого на порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України підприємством занижено об`єкт оподаткування з податку на прибуток за 2019 – 2024 роки всього у сумі 1 017 603,79 грн. Відтак, перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податку на прибуток за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 встановлено його заниження всього в сумі 13 705 067 грн. в результаті вищезазначених порушень.
Щодо податкового повідомлення – рішення від 30.07.2025 №34929/13-01-07 01, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 203 521, 00 грн. то відповідач зазначає, що перевіркою правильності та правомірності визначення підприємством податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 встановлено його завищення в сумі 203 520,76 грн. у зв`язку із тим, що вищеописані Акти виконаних робіт до контракту надання інформаційних послуг від 03.01.2008 недостатньо розкривають зміст наданої послуги та її обсяг, не розкривають результати відображеної в обліку послуги. В наданих первинних документах не конкретизовано зміст наданих інформаційних (інформатичних) послуг в натуральному та вартісному виразах та не розкрито в чому виражено їх результат. Так, ТОВ «Факро Львів» для операцій з постачання послуг нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща) на митній території України складено податкові накладні за такими операціями та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, представлені підприємством до перевірки Акти виконаних робіт як первинні документи є юридично дефектними, тому немає підстав вважати, що операції з придбання інформаційних (інформатичних) послуг у нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща), задекларовані в податковій звітності ТзОВ «Факро Львів» є фактично отримані, внаслідок юридичної дефектності актів виконаних робіт, в зв`язку з чим вищевказані акти та податкові накладні, виписані підприємством, вважаються недійсними.
Також відповідач зазначає, що наявність лише податкової накладної без фактичного здійснення господарської діяльності (надання послуг) не може бути підставою для включення, визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Виходячи з вищенаведеного, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документа, що підтверджує таку господарську операцію. Таким чином, операції з придбання інформаційних послуг в нерезидента – ТзОВ «Факро ПП» (Польща), які відображені ТзОВ «ФАКРО Львів» у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2019, грудень 2020, грудень 2021, грудень 2022, грудень 2023 та грудень 2024 року, є недостовірними.
З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.
Від представника позивача 25.11.2025 надійшла відповідь на відзив. Крім цього, 02.03.2026 та 25.02.2026 представником позивача подано додаткові пояснення.
Представником відповідача 10.01.2024 подано заперечення на відповідь на відзив. Також представником відповідача подано додаткові пояснення.
Ухвалою від 21.01.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просив суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та додаткових поясненнях. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач - ТОВ «Факро Львів» зареєстрований як юридична особа за кодом ЄДРПОУ 25551988. Місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355Б.
Видами діяльності позивача відповідно до статуту є: 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний); 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі направлень №№5370, 5371, 5372, 5373, 5374, 5375, 5376, 5377 та відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.л.75.1.2 п.75.1 ст.75; ст.77; п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2025 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 01.05.2025 №2594–ПП «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Факро Львів» проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» (25551988) з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державного податкової служби за період діяльності з 01.01.2019 по 31.03.2025, щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 26.07.2013 по 31.03.2025.
За результатами перевірки складено акт від 30.06.2025 №29763/13-01-07-01/25551988 «Про результати документальної планової виїзної, перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» (25551988) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державного податкової служби за період діяльності з 01.01.2019 по 31.03.2025, щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 26.07.2013 по 31.03.2025» (далі – Акт перевірки).
Перевіркою встановлено ряд порушень ТОВ «Факро Львів» вимог податкового законодавства. 
В межах цієї справи суд надає оцінку висновкам податкового органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.07.2025:
- №34920/13-01-07-01, яким збільшено позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 15 944 083,00 грн;
- №34929/13-01-07-01, яким зменшено позивачу суму від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 203 521,00 грн.
Зокрема, податковий орган в акті перевірки сформував висновки про порушення позивачем:
- п.44.1 ст.44; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п. 135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством за період з 01.04.2018 по 30.06.2024 занижено податок на прибуток всього в сумі 13 705 067 грн., в тому числі: за 2019 рік - в сумі 2 710 242 грн. (4 квартал 2019 року - в сумі 2 710 242 грн.), за 2020 рік - в сумі 716 542 грн. (4 квартал 2020 року - в сумі 716 542 грн.), за 2021 рік - в сумі 1322218 грн. (4 квартал 2021 року - в сумі 1 322 218 грн.), за 2022 рік - в сумі 3 057 556 грн. (4 квартал 2022 року - в сумі 3 057 556 грн), за 2023 рік - в сумі 3 616 455 грн. (4 квартал 2023 року - в сумі 3 616 455 грн.), за 2024 рік - в сумі 2 282 054 грн. (4 квартал 2024 року в сумі 2 282 054 грн.); 
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2025 року в сумі 203 521 грн. 
Ці висновки акту перевірки відповідач обґрунтовує таким. 
Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «ФАКРО Львів» показників у рядку 01 Декларацій „Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку” за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 встановлено їх заниження у сумі 75 121 658 грн., в тому числі за 2019 рік - у сумі 14 928 184 грн., за 2020 рік - у сумі 6 247 184 грн., за 2021 рік - у сумі 4 780 316 грн., за 2022 рік - у сумі 26 247 729 грн., за 2023 рік - у сумі 17 908 931 грн., за 2024 рік - у сумі 5 009 314 гривень.
Перевіркою встановлено, що на балансі ТОВ «ФАКРО Львів» рахується кредиторська заборгованість перед нерезидентом ТОВ «ФАКРО» (Польща), яка обліковується на бухгалтерському рахунку 632 “Розрахунки з іноземними постачальниками”, що виникла по Контрактах купівлі-продажу від 18.06.2007 № F/2007/18, від 05.02.2008 № F/2008/06 та інших.
Відповідач вважає, що така кредиторська заборгованість є довгостроковою, оскільки не була погашена протягом терміну більше дванадцяти місяців з дати балансу (сальдо на початок року – оплата за рік).
Відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (НП(С)БО) довгострокова дебіторська заборгованість та довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю.
В свою чергу визначення теперішньої вартості залежить від виду заборгованості та умов її погашення. Теперішня вартість – це дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
З урахуванням вказаного відповідач вказує, що ТзОВ «Факро Львів» не віднесено до складу довгострокової кредиторської заборгованості заборгованість перед ТзОВ «Факро» (Польща), що не була погашена терміном більше дванадцяти місяців з дати балансу та відображена в поточній заборгованості. Як наслідок, позивачем не продисконтовано та не відображено у складі інших доходів процентний дохід по довгостроковій кредиторській заборгованості.
В порушення вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1.ст. 135, п.137.1. ст. 37 Податкового кодексу, п. 9. П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.7 П(С)БО 15 «Дохід» позивачем, внаслідок не проведеного дисконтування та не відображення у складі інших доходів процентного доходу по довгостроковій кредиторській заборгованості перед ТзОВ «ФАКРО» (Польща) за 2019 -2024 роки, занижено дохід у сумі 75 121 658 грн., в тому числі за 2019 рік - у сумі 14 928 184 грн., за 2020 рік - у сумі 6 247 184 грн., за 2021 рік - у сумі 4 780 316 грн., за 2022 рік - у сумі 26 247 729 грн., за 2023 рік - у сумі 17 908 931 грн., за 2024 рік - у сумі 5 009 314 гривень.
Також в акті перевірки відповідач вказує, що на порушення вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу ТзОВ «ФАКРО Львів» (внаслідок проведення операцій з постачання інформаційних послуг нерезидентом ТзОВ «Факро ПП» (Польща), що не підтверджені відповідними первинними документами) безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість всього в сумі 203 520,76 грн., в тому числі за грудень 2019 року - у сумі 25 744,49 грн., грудень 2020 року - у сумі 31 842,11 грн., грудень 2021 року-у сумі 27 946,55 грн., грудень 2022 року - у сумі 34 463,61 грн., грудень 2023 року - у сумі 40 281,95 грн. та грудень 2024 року - у сумі 43 242,05 гривень.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки ТОВ «Факро Львів» подано заперечення № 45 від 10.07.2025.
ГУ ДПС у Львівській області за результатами розгляду заперечення на Акт перевірки надіслано позивачу лист від 24.07.2025 №28309/6/13-01-07-07/16 «Про надання відповіді на заперечення», в якому повідомлено, що наведені в запереченні аргументи та пояснення не спростовують факти порушень, відображених у висновку Акта перевірки.
На підставі висновків акту перевірки від 30.06.2025 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №34920/13-01-07-01 від 30.07.2025 на збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств (код платежу 11020300) на загальну суму 15 944 083,00 грн. (в тому числі донараховано: податкові зобов`язання в сумі 13 705 067,00 грн., штрафні санкції в сумі 2 239 016,00 грн). Зокрема, за висновками податкового органу щодо не проведення позивачем дисконтування кредиторської заборгованості відповідачем збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 15 734 367 грн (в тому числі 13 521 898 грн – основного платежу та 2 212 469 – штрафних санкцій); по господарських операціях по придбанню інформаційних послуг, які не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, відповідачем збільшено суму грошового зобов`язання позивача на загальну суму 209 716,25 грн (в тому числі: 183 169 грн – основного платежу та 26 547,25 грн – штрафних санкцій).
- №34929/13-01-07-01 від 30.07.2025 на зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 203 521,00 грн, у зв`язку з завищенням податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок проведення операцій з постачання інформаційних послуг.
Не погоджуючись із прийнятими ГУ ДПС у Львівській області податковими повідомленнями-рішеннями №34920/13-01-07-01 та №34929/13-01-07-01 від 30.07.2025 ТОВ «Факро Львів», у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України, подало скаргу до ДПС України.
За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 06.10.2025 № 28879/6/99-00-06-01-01-06 згідно з яким залишено скаргу без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №34920/13-01-07-01, №34929/13-01-07-01 від 30.07.2025 без змін
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №34920/13-01-07-01, №34929/13-01-07-01 від 30.07.2025 суд дослідив доводи сторін з приводу спірних правовідносин з посиланням на відповідні докази, заслухав покази свідка та вирішуючи спір керувався таким.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Положенням пункту 14.1.36 статті 14 ПУ України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (пункт 22.1 статті 22 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Пунктом 135.1 статті 135 ПК України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
В пункті 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку (НП(С)БО) 11 «Зобов`язання», який визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, наведено визначення термінів, які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку. Зокрема:
- поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу. 
- довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями.
- теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Згідно з пунктом 5 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
З метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів (пункт 6 НП(С)БО 11 «Зобов`язання»). 
Відповідно до пункту 9 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Згідно з пунктами 10 та 11 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання включають:
- короткострокові кредити банків;
- поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.
Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.
Відповідач в акті перевірки вказав, що згідно з оборотно-сальдовими відомості по бухгалтерському рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками", у позивача станом на 31.12.2024 обліковується кредиторська заборгованість по взаємовідносинах з ТОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) у 2019 рік – 4 094 135,48 євро/108 175 247,6 грн.; 2020 рік – 3 177 189,28 євро/110 374 284,6 грн.; 2021 рік – 2 214 752,64 євро/68 485 909,97 грн.; 2022 рік – 3 369 326,76 євро/131 238 646,6 грн.; 2023 рік 2 540 735,43 євро/107 239 107 грн.; 2024 рік – 1 629 118,4 євро/71 561 632,33 грн.
Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податковий орган зазначає, що вказана заборгованість є довгостроковою, а тому позивачем неналежним чином відображено таку у бухгалтерському обліку, зокрема, така заборгованість підлягає дисконтуванню та визначенню процентного доходу від погашення відповідної заборгованості.
Надаючи оцінку таким доводам відповідача суд встановив, що між ТОВ «Факро Львів» (покупець) та ТОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №F/2007/06 від 18.06.2007. Предметом контракту є купівля/продаж усіх типів дахових вікон; ущільнюючих комірів до дахових вікон; жалюзей, штор і додаткового обладнання до дахових вікон; експозиційних вікон; сходів на горища; експозиційних сходів на горища.
Відповідно до пункту 4 розділу 3 цього контракту, покупець зобов`язаний оплатити 100% за закуплений товар згідно з фактурою до 90 днів від дати виставлення фактури продавцем.
Крім цього, між ТОВ «Факро Львів» (покупець) та ТОВ «Факро» (Fakro Sp.z o.o., Польща) (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №F/2008/06 від 05.02.2008, на предмет продажу елементів сходів на горище згідно з додатком №1.
Згідно з пунктом 1 параграфу 4 Контракту купівлі-продажу від 05.02.2008 № F/2008/06 оплата за товар, який є предметом контракту, здійснюється на підставі фактури продавця протягом 90 днів з дня виставлення фактури. 
Таким чином, за умовами обох контрактів купівлі-продажу придбаний позивачем у ТзОВ «Факро» (Польща) товар повинен бути оплачений протягом 90 днів з моменту виставлення рахунку-фактури продавцем, тобто зобов`язання по договору повинні бути погашені менше ніж протягом дванадцяти місяців з дати їх виникнення.
Водночас, контролюючий орган кваліфікував наявну кредиторську заборгованість позивача за контрактами купівлі-продажу як «довгострокові зобов`язання» та здійснив дисконтування такої заборгованості, шляхом вирахування різниці (дисконту) між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання із застосуванням п. 9. П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.7 П(С)БО 15 «Дохід».
Суд враховує, що за змістом пунктів 7, 8 і 10 П(С)БО 11 до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.
Зобов`язання, на яке нараховуються відсотки та яке підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців з дати балансу, слід розглядати як довгострокове зобов`язання, якщо первісний термін погашення був більше ніж дванадцять місяців та до затвердження фінансової звітності існує угода про переоформлення цього зобов`язання на довгострокове.
Довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Поряд з цим, пунктами 11 і 12 П(С)БО 11 визначено, що поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.
Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.
Таким чином, оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за наявності наступних умов: зобов`язання повинні бути довгостроковими; на них мають нараховуватися проценти.
В даному випадку зобов`язання позивача перед ТзОВ «Факро» (Польща) по контрактах купівлі-продажу є поточними, оскільки між сторонами узгоджено термін їх погашення протягом 90 днів з дати виставлення рахунку-фактури. При цьому контрактами не передбачено нарахування відсотків при відстрочці виконання зобов`язань. Тобто, узгоджені сторонами строки виконання зобов`язань за контрактами є меншими ніж дванадцять місяців та не передбачають нарахування відсотків, а тому такі зобов`язання не підпадають під визначення довгострокових.
Суд зазначає, що порушення позивачем строку погашення зобов`язань по контрактах купівлі-продажу №F/2007/06 від 18.06.2007 та №F/2008/06 від 05.02.2008 може бути підставою для нарахування штрафу на користь продавця за несвоєчасне виконання умов контрактів та стягнення таких зобов`язань в судовому порядку, однак це не змінює статусу цих зобов`язань для позивача як поточних при їх відображенні у бухгалтерському обліку.
З урахуванням наведеного суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про необхідність дисконтування та відображення позивачем у складі інших доходів процентний дохід по кредиторської заборгованості перед ТзОВ «Факро» (Польща). 
Допитаний в судовому засіданні свідок - головний державний податковий ревізор-інспектор ГУ ДПС у Львівській області Романів Андрій Богданович надав покази, які по суті збігаються з обґрунтуванням позиції податкового органу, наведеній у акті перевірки. Тому суд такі покази не бере до уваги. 
За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника ТзОВ «Факро Львів» про протиправність податкового повідомлення-рішення від 30.07.2025 №34920/13-01-07-01 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 15 734 367,00 грн, в тому чисті 13 521 898,00 грн основного платежу та 2 212 469,00 грн. штрафних санкцій у зв`язку з не проведенням дисконтування та не відображенням у складі інших доходів процентного доходу по кредиторській заборгованості позивача перед ТзОВ «Факро» (Польща). Тому в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити.
Щодо визначення об`єкту оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість по господарських операціях з надання інформаційних послуг.
Положеннями статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з положеннями частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.4, 2.15 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Верховний Суд на підставі аналізу положень пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201, пункту 200.4 статті 200 ПК України, норм Закону №996-XIV сформував правову позицію, яка є усталеною та полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема:
- фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду;
- наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності;
- наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної;
- наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Водночас, норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це:
- не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності);
- фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій;
- видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість;
- відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2024 у справі №420/30338/23.ї
Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно з п. 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п.85.6 ст. 85 ПК України).
Такому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою п. 85.4 ст. 85 ПК України.
За результатами дослідження наданих позивачем документів відповідач під час перевірки встановив, що ТзОВ «Факро Львів» у рядку 2130 «Адміністративні витрати» Звітів про фінансові результати за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 відображено витрати на інформаційні (інформатичні) послуги від нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща) в сумі 1 017 603,79 грн., що не підтверджено підприємством необхідними первинними бухгалтерськими документами. 
Суд встановив, що між ТзОВ «Факро Львів» (Замовник) та ТзОВ «Факро ПП» (Республіка Польща) (Виконавець) укладено Угоду надання послуг від 03.01.2008, місце укладання – м. Новий Сонч (Польща). 
За умовами цієї угоди Замовник замовляє, а Виконавець надає послуги згідно з умовами, що становлять Додаток № 1 до даної Угоди. 
Додатком № 1 від 03.01.2008 сторони визначили перелік та ціни послуг, які надаються: 1) використання інфраструктури Виконавця та утримання інфраструктури Замовника – 56 PLN; 2) доступ до системи CRM – 224 PLN; 3) сторінки www – 38 PLN. Послуги оплачуються один раз на рік в розмірі 3816 PLN плюс ПДВ на підставі рахунку, виставленого виконавцем до кінця календарного року. Оплата проводиться в ЄВРО згідно з середнім курсом NBP на день виставлення рахунку.
Крім цього, згідно з умовами даної Угоди Виконавець один раз на рік проводить сервісне обслуговування в офісі Замовника в терміни, погоджені обома Сторонами.
Додатком № 1 від 02.01.2013 до Угоди надання послуг від 03.01.2008 сторони узгодили, зокрема обсяг реалізації інформаційних послуг та їх вартість:
1) Система CRM - 26 обліковий запис – 416 PLN; 2) Електронна пошта – 76 електронних записів – 1140 PLN; 3) Інтернет сторінки – 1 обліковий запис – 68 PLN; 4) Архівація – 100 ГБ – 105 PLN. 
В пункті 2 додатку №1 від 02.01.2013 вказано, що узгоджене сторонами винагородження буде сплачуватись заднім числом у розмірі 20784 PLN плюс ПДВ на підставі рахунку-фактури, виставленої Виконавцем один раз на рік у строк до 31 грудня кожного року, із строком оплати 30 днів від дати виставлення рахунку-фактури.
На виконання умов Угоди ТзОВ «Факро» (Польща) сформовано рахунки-фактури: №19000006/EF/1 від 31.12.2019; №20000006/EF/1 від 31.12.2020; № 21000006/EF/1 від 31.12.2021; № 22000006/EF/1 від 31.12.2022; № 23000006/EF/1 від 31.12.2023; №24000006/EF/1 від 31.12.2024.
Крім цього, сторонами складено та підписано Акти виконаних робіт. Зокрема:
- від 31.12.2019, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 871,79 ЕВРО (128722,44 грн.); 
- від 31.12.2020, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 582,97 ЕВРО (159210,54 грн.); 
- від 31.12.2021, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 518,79 ЕВРО (139732,74 грн.); 
- від 31.12.2022, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 423,97 ЕВРО (172318,06 грн.); 
- від 31.12.2023, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 771,85 ЕВРО (201409,77 грн.); 
- від 31.12.2024, зміст послуг - Сервіс за місцем розташування ,,Замовника” виконані, загальною вартістю 4 922,08 ЕВРО (216210,24 грн).
У всіх цих Актах виконаних робіт вказано місце складання - м. Новий Сонч (Польща), тоді як сервісні роботи виконувались за місцем розташування позивача..
Вартість інформаційних (інформатичних) послуг від нерезидента ТзОВ «Факро ПП» (Польща) відповідно до цих актів виконаних робіт позивачем включено до складу витрат (адміністративні витрати) всього у сумі 1 017 603,79 грн.
Крім цього, за вказаними господарськими операціями позивачем складено та зареєстровано податкові накладні №422 від 31.12.2019; №546 від 31.12.2020; №499 від 31.12.2021; №272 від 31.12.2022; №329 від 31.12.2023 та № 258 від 31.12.2024. Суму податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту.
В актах виконаних робіт, які долучені позивачем до матеріалів справи та були предметом дослідження під час перевірки не зазначено перелік виконаних робіт, їх кількість та вартість, не зазначено дати та місця виконання робіт. Тобто, такі акти в повній мірі не розкривають зміст наданої послуги та її обсяг, не конкретизують результатів відображеної в обліку послуги. 
Суд встановив, що разом з запереченнями до акту перевірки позивачем надано відповідачу додатки до актів виконаних робіт, в яких зазначено, що «Сервіс за місцем розташування Замовника» включає наступні послуги: система CRM; електронна пошта; інтернет-сторінка; архівація. 
Позивач вважає, що ці документи є належними доказами на підтвердження факту наданих інформаційних послуг, оскільки містять всі необхідні реквізити первинних документів. При цьому, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Надаючи оцінку цим доказам суд надає перевагу доводам відповідача про те, що такі документи не розкривають в повному обсязі змісту наданих послуг та їх обсяг, не містять відомостей про те, яким чином формувалась вартість таких послуг, відсутній математичний або формальнологічний алгоритм її визначення. 
Суд зазначає, що вказані акти виконаних робіт та додатки до них не конкретизують в чому саме полягають інформаційні послуги, не розкривають суті сервісних робіт та способу їх виконання, не містять факту підтвердження безпосереднього зв`язку таких послуг з господарською діяльністю позивача та наявністю економічного ефекту від таких послуг. В актах не зазначено де саме та ким ці роботи виконувались, скільки часу витрачено. Розрахунок вартості інформаційних послуг не відповідає узгодженому сторонами Угоди розміру винагороди, який становить 20784 PLN без ПДВ за рік.
За таких обставин суд погоджується з висновком податкового органу про те, що такі документи не є належним підтвердженням фактичного отримання позивачем інформаційних послуг від нерезидента – ТзОВ «Факро» (Польща). Вказане призвело до безпідставного відображення позивачем вартості інформаційних послуг по Угоді надання послуг від 03.01.2008 з ТзОВ «Факро» (Польща) у складі адміністративних витрат на загальну суму 1 017 603,79 грн, а також безпідставного відображення суми ПДВ за цими послугами у складі податкового кредиту.
Відтак відповідачем оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями правомірно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання по податку на прибуток в розмірі 209 716,25 грн (в тому числі 183 169 грн основного платежу та 26547,25 грн – штрафних санкцій) та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2025 року на суму 203 521 грн. Тому в цій частині позовні вимоги ТзОВ «Факро Львів» задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 23905,27 грн.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №34920/13-01-07-01 від 30.07.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в розмірі 15 734 367,00 грн, в тому чисті 13 521 898,00 грн основного платежу та 2 212 469,00 грн. штрафних санкцій.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро Львів» (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355Б, код ЄДРПОУ 25551988) судовий збір в сумі 23905 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 27 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.04.2026.

Суддя	Кузан Ростислав Ігорович