ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

30.04.2026	м. Суми	Справа № 920/62/24(591/13578/25)	
Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., розглянувши матеріали справи № 920/62/24(591/13578/25)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, м. Київ, 03045; ЄДРПОУ 40966896)
до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення 200900 грн,
Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" звернулося до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 200900,00 грн заборгованості, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 24500,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 120050,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції" 56350,00 грн; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. 
Ухвалою від 04.12.2025 Зарічний районний суд м. Суми постановив: справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
10.02.2026 Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив передати цивільну справу № 591/13578/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до Господарського суду Сумської області, на розгляді у якому перебуває справи № 920/62/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Відповідно до протоколу передачі справи судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2026 справу передано судді Яковенку В.В.
Ухвалою від 06.03.2026 суд постановив: прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі № 920/62/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; справа № 920/62/24(591/13578/25) підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
23.03.2026 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вимоги не доведені та не відповідають дійсним обставинам справи.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.
23.11.2023 між фізичною особою ОСОБА_1 (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (кредитодавець) укладено договір про споживчий кредит № 4166540 в електронній формі.
Пунктом 1.2. договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24500,00 грн.
Відповідно до п. 1.3. договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору (п. 1.4.1. договору).
Згідно з п. 1.4.2. договору знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на таких умовах.
Якщо Клієнт до 24.12.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Відповідно до п. 2.1. договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .
Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів та формувати платіжні доручення і виписки за такими рахунками.
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору про організацію переказу коштів між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
На виконання умов договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 24500,00 грн, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Кредитодавець нарахував проценти за користування кредитом за період з 25.11.2023 по 26.07.2024 в сумі 120050 грн.
Станом на дату завершення строку кредитування позичальник не виконав свої зобов`язання за договором, суму кредиту та відсотки за користування кредитом не сплатив.
У подальшому 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Ураховуючи викладене, до нового кредитора, відповідно до укладеного договору факторингу від 26.07.2024, перейшло право грошової вимоги до боржника за договором № 4166540 від 25.11.2023 у загальній сумі 144550,00 грн, з яких: 24500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 120050,00 грн заборгованість за процентами.
На підставі ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст1049 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
На підставі статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У свою чергу відповідач заперечував щодо заявлених позовних вимог, зазначаючи про недоведеність позивачем факту укладання відповідачем та підписання ОСОБА_1 спірного договору, а також факту перерахування відповідачу кредитних коштів. 
Водночас суд ураховує, що з наданого АТ «Універсал Банк» листа від 14.04.2026 № БТ/Е-13840 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 Банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 , на яку 25.11.2023 було зараховано платіж у сумі 24500 грн. 
Однак, жодних доказів, які б свідчили про неотримання кредиту, в матеріали справи відповідачем не надано.
Тому з огляду на вищезазначене заперечення відповідача є безпідставними.
Отже, судом із матеріалів справи встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит на умовах, визначених у договорі, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача в розмірі 24500 грн.
Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 24500 грн відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.
Ураховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24500 грн правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника припиняється нарахування штрафів та інших фінансових санкцій, а також відсотків за зобов`язаннями боржника.
Дослідивши сформований первісним кредитором розрахунок заборгованості, суд установив, що проценти за користування кредитними коштами, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані за період з 25.11.2023 по 26.07.2024 в сумі 120050 грн.
Крім того в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 26.07.2024 донараховано проценти за користування кредитними коштами за період з 27.07.2024 по 18.11.2024 в сумі 56350 грн.
У свою чергу суд зазначає, що 20.02.2024 Господарським судом Сумської області було відкрито провадження у справі № 920/62/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Вказаною ухвалою припинено нарахування відсотків за зобов`язаннями боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Таким чином, нарахування позивачем відсотків на заборгованість відповідача, починаючи з 20.02.2024, є безпідставним.
За період з 25.11.2023 по 19.02.2024 (включно) сума процентів, яку відповідач мав сплатити позивачу за кредитним договором від 25.11.2023 № 4166540 становить 42630 грн. 
Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами за період до 20.02.2024 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у розмірі 42630 грн.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 133770 грн процентів за користування кредитними коштами слід відмовити як в таких, що нараховані з 20.02.2024, тобто з дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Крім того позивачем заявлено вимогу про нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника припиняється нарахування відсотків за зобов`язаннями боржника.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 121 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника.
Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 5 ст. 121 КУзПБ).
Оскільки у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час якого зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника, підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних до моменту виконання рішення відсутні, в зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
На день розгляду спору заборгованість відповідачем не погашена, підтверджена матеріалами справи, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість у розмірі 24500 грн та заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 42630 грн.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача в розмірі 809,19 грн, оскільки позов підлягає задоволенню частково.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи, позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між Дідухом Є.О. та ТОВ «Українські фінансові операції»; заявку на виконання доручення до договору від 01.08.2024; рахунок на оплату до договору від 01.08.2024; копію акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 01.08.2024 та детальний опис виконаних робіт (наданих послуг).
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась на підставі договору про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» (замовник) та адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем (виконавець), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Порядок розрахунків сторони передбачили в розділі 3 договору, а саме: вартість послуг виконавця визначається у актах наданих послуг по домовленості; замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківській рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інакше.
Зі змісту акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 01.08.2024 та детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом були надані наступні послуги: 1) надання адвокатом усної первинної консультації (0,5 год) - 440 грн; 2) дослідження наданих клієнтом документів (1 год.) - 840 грн; 3) аналіз чинного законодавства, судової практики (0,5 год.) - 440 грн; 4) підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта (1 год.) - 840 грн; 5) письмова юридична консультація (1 год.) - 840 грн; 6) проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання письмових доказів (1 год.) - 840 грн; 7) складання позовної заяви (2 год.) - 1640 грн; 8) складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) (1 год.) - 840 грн; складання та оформлення процесуальних документів (2 год.) - 1640 грн; 10) представництво інтересів клієнта (2 год.) - 1640 грн, загальна сума витрат становить 10000 грн.
Дослідивши надані позивачем докази, з огляду на викладені вище приписи Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено понесені ним витрати на правничу допомогу в цій справі.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи вищевикладене та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позов у цій справі задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3341 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Бесараба Володимира Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, м. Київ, 03045; ЄДРПОУ 40966896) 24500 грн 00 коп. (двадцять чотири тисячі п`ятсот гривень) основного боргу, 42630 грн 00 коп. (сорок дві тисячі шістсот тридцять гривень) заборгованості за процентами, 809 грн 19 коп. (вісімсот дев`ять гривень 19 копійок) судового збору, 3341 грн 00 коп. (три тисячі триста сорок одна гривня) витрат на правничу допомогу.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 
Рішення складено 30.04.2026.
Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя	В.В. Яковенко