Провадження № 2/639/1188/26 	Справа № 639/1414/26 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Харків 
Новобаварсьукого районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Марченка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 639/1414/26
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )
відповідач: Харківська міська рада (адреса місцезнаходження: м-н. Конституції, 7, м. Харків) 
третя особа: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 )
про визнання права власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Молчанова Юлія Юріївна звернулася до Новобаварського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа:  ОСОБА_2 , в якому просить:
- визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв. м., житловою площею 85, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв. м., житловою площею 85, 3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 лютого 1906 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запис акту про одруження № 226/8, що підтверджується витягом, наданим обласним архівом актів громадянського стану. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_7 . 
03 серпня 1913 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 набули у спільну власність за договором купівлі- продажу (мовою оригіналу: здійснили акт «купчої») нерухоме майно – 221 кв. сажень землі з усіма будівлями та спорудами, що на ній розташовані, за адресою: місто Харків по Ново-проїжджій вулиці. 
У подальшому родина Пашкових застала епоху націоналізації і фактичної ліквідації інституту приватної власності. Згодом на підставі постанови жилкомісії по денаціоналізації будинків при Харківському міському виконкомі від 05 серпня 1922 року домоволодіння, що розташоване земельній ділянці, зазначеній у «купчій» від 03 серпня 1913 року, було повернуто у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Пашковій. «Купча» була внесена до актової книги по місту Харкову за 1922 рік, частина НОМЕР_2 , сторінка 121, № 37 та зареєстрована у реєстрі приватних володінь 29 серпня 1922 року під № 603 частини 6, що підтверджується відповідним записом у головній виписці з кріпосної Харківського нотаріального архіву книги по місту Харкову на 1913 рік. Відповідний запис скріплено печаткою жилкомісії Харківського міського виконкому. Відповідно до довідки Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 12 квітня 1963 року № 782 домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровані у реєстровій книзі № 782 за ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по 1/2 частці за кожним на підставі постанови жилкомісії по денаціоналізації будинків від 05 серпня 1922 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується посвідкою про смерть № НОМЕР_3 .
Правовідносини після смерті ОСОБА_5 регулювалися Цивільним кодексом УРСР, затвердженим постановою ЦВК УРСР від 16 грудня 1922 р. і введеним в дію 1 лютого 1923 року (у редакції, чинній на час його смерті).
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.09.2024 року за параметрами пошуку: ОСОБА_11 % Іуст% інформація у реєстрі відсутня.
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.09.2024 року за параметрами пошуку: ОСОБА_12 % інформація у реєстрі відсутня.
ОСОБА_8 , дружина померлого, яка постійно проживала з померлим за адресою знаходження спадкового майна і не заявляла про відмову від спадщини.
ОСОБА_13 , донька померлого, яка постійно проживала з померлим за адресою знаходження спадкового майна і не заявляла про відмову від спадщини. Так, відповідно до виписки з метричної книги про народжених у 1906 році, 13 грудня народжена ОСОБА_14 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та законна дружина його ОСОБА_15 .
ОСОБА_16 , донька померлого, яка постійно проживала з померлим за адресою знаходження спадкового майна і не заявляла про відмову від спадщини. Так, відповідно до виписки з метричної книги про народжених у 1917 році, 03 лютого народжена ОСОБА_17 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та законна дружина його ОСОБА_18 донька ( ОСОБА_19 ).
Інші діти подружжя ОСОБА_7 спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після початку Другої світової війни, приблизно влітку 1941 року був евакуйований разом із стратегічним підприємством у глиб території російської федеративної соціалістичної радянської республіки та у подальшому залишився жити на території вказаної республіки, повернувся до міста Харкова приблизно у 1947 році (вже після смерті батька) та разом із батьками не мешкав. Проживав окремо з дружиною по АДРЕСА_3 ). Приблизно у 1957 році ОСОБА_21 з сім`єю поїхав до Москви на постійне місце проживання. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи вже повнолітньою, працювала на заводі та теж не мешкала разом із батьками.
Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 (одну другу частину домоволодіння) прийняли у рівних частках дружина ОСОБА_15 та двоє дітей, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (по одній шостій кожен).
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 . На момент смерті ОСОБА_15 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою будинковою книгою за вказаною адресою.
Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із 2/3 (двох третіх) частин відповідного домоволодіння, яке належало померлій: 1/2 (одна друга) частина на підставі постанови жилкомісії по денаціоналізації будинків при Харківському міському виконкомі від 05 серпня 1922 року та 1/6 (одна шоста) частина у порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка, яку ОСОБА_15 прийняла, але не встигла оформити.
Правовідносини після смерті ОСОБА_8 регулювалися Цивільним кодексом Української РСР, введеним в дію 1 січня 1964 року Законом Української РСР від 18 липня 1963 року у редакції, чинній на час її смерті.
ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений 21 лютого 1961 року, за змістом якого все належне їй майно вона заповідала своїм дітям у рівних частинах кожному. При чому, за змістом складеного заповіту додатково підтверджується, що доньки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 проживали разом із заповідачем, а інші діти ОСОБА_25 та ОСОБА_21 мешкали за іншими адресами і не проживали разом із матір`ю.
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.09.2024 року за параметрами пошуку: ОСОБА_26 % ОСОБА_27 % інформація у реєстрі відсутня (прим. у довідці зазначені відомості про інших спадкодавців із іншими датами народження та іншими датами смерті, що співпадають лише за ПІБ, інші відомості відсутні).
Так, двоє дітей ОСОБА_8 ( ОСОБА_25 та ОСОБА_21 ) спадщину після смерті матері не прийняли, оскільки із заявою про прийняття спадщини не зверталися, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступили. Відповідно до будинкової книги, заведеної у новій редакції у 1965 році у зв`язку із перейменуванням вулиці, ОСОБА_20 та ОСОБА_22 не були зареєстровані у вказаному домоволодінні. 
Доньки ОСОБА_14 та ОСОБА_28 спадщину за заповітом після смерті матері прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. 
Відповідно до випису про шлюб № 4421 від 30 вересня 1924 року, 30 вересня 1924 року між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_31 . 
Відповідно до будинкової книги ОСОБА_3 була зареєстрована у спірному домоволодінні станом на день смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) і була знята з реєстрації вже після своєї смерті.
ОСОБА_32 у 1935 році уклала шлюб із ОСОБА_33 , після укладення цього шлюбу отримала прізвище ОСОБА_34 . Її чоловік був грецьким підданим, до 1938 року проживав у місті Харкові. У подальшому рішенням народного суду 4 дільниці Октябрського району міста Харкова від 07 грудня 1949 року вказаний шлюб було визнано недійсним. Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 30 вересня 1950 року між ОСОБА_35 та ОСОБА_36 було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_37 . Відповідно до будинкової книги ОСОБА_4 була зареєстрована у спірному домоволодінні станом на день смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
Згідно положень статті 554 Цивільним кодексом Української РСР 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
Таким чином, у зв`язку із неприйняттям спадщини двома спадкоємцями за заповітом (дітьми ОСОБА_21 та ОСОБА_25 ) після смерті матері, їх частка перейшла до спадкоємців за законом і розподілилася між ними в рівних частках. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10 були ті ж особи, що і спадкоємці за заповітом – її діти, двоє з яких ( ОСОБА_14 та ОСОБА_28 ) спадщину як за заповітом, так і за законом прийняли. Тобто, після смерті ОСОБА_8 належну їй частину спірного домоволодіння успадкували її доньки – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках, по 1/3 (одній третій) частині кожна. Враховуючи вищенаведене, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_8 спірне домоволодіння належало їх донькам, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожній, з яких по 1/6 (одній шостій) частині у порядку спадкування після смерті батька, та по 1/3 (одній третій) частині у порядку спадкування після смерті матері.
ІНФОРМАЦІЯ_2  померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із 1/2 (однієї другої) частини спірного домоволодіння. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 29 серпня 1970 року, за змістом якого все належне їй майно вона заповіла своєму онукові – ОСОБА_1 , позивачу у справі, який проживав разом із спадкодавцем. Померла ОСОБА_3 була рідною бабусею позивача у справі, ОСОБА_1 , зі сторони батька ( ОСОБА_38 ) і виростила його з самого народження, оскільки мати позивача померла під час пологів.
Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько: ОСОБА_39 , мати: ОСОБА_40 . ОСОБА_41 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (у день народження позивача) від атопічної кровотечі. Відповідно до запису про народження ОСОБА_38 від 11 липня 1924 року, батько: ОСОБА_29 , мати: ОСОБА_3 . Відповідно до архівної довідки від 10 грудня 2024 року в архівному фонді відділу записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області є запис від 11 липня 1924 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 мовою оригиналу « ОСОБА_42 », батьки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 . Тобто, документально підтверджується, що позивач у справі ОСОБА_1 є рідним онуком ОСОБА_3 .
Спадщину після смерті бабусі за заповітом позивач прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із бабусею за адресою спірного домоволодіння. 
Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті ОСОБА_3 та прийняли цю спадщину, відсутні.
02 вересня 2024 року ПН ХМНО Алексєєвою Л.В. було здійснено перевірку у Спадковому реєстрі відомостей щодо наявності заведеної спадкової справи за параметрами пошуку ОСОБА_45 %, за результатами пошуку інформація відсутня, тобто станом на 02.09.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою від 02.09.2024 року. Відповідно до інформаційної довідки від 25.10.2024 року із Спадкового реєстру за параметрами пошуку Асташ% Клавд% спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (прим. інші відомості є співпадінням перших літер у ПІБ спадкодавців). Відповідно до інформаційної довідки від 25.10.2024 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) у реєстрі наявні відомості щодо чинного заповіту, складеного ОСОБА_3 , посвідченого 29 серпня 1970 року. Заповіт, складений померлою, був діючим, нескасованим станом на момент відкриття спадщини. На підставі отриманих відомостей 25 жовтня 2024 року ПН ХМНО Алєксєєвою Л.В. заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 27/2024, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач у справі звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі.
Постановою від 05 лютого 2026 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частину спірного будинку після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю визначення об`єкта спадкування (розмір частки у праві власності) у зв`язку із відсутністю відомостей спільного проживання за однією адресою, а відповідно і факт прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 та відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану частку у праві власності на будинок. 
Відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину є підставою для звернення до суду із позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 26.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 14.04.2026 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Молчанова Ю.Ю. у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечують.
Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Третя особа  ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 повністю підтримує та просить суд задовільнити.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 11 лютого 1906 року укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запис акту про одруження № 226/8, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище " ОСОБА_7 ".
Відповідно до копії Головної виписки з кріпосної Харківського нотаріального архіву книги по місту Харкову на 1913 рік, № 1, частина 5 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 набули у спільну власність за договором купівлі- продажу (мовою оригіналу: здійснили акт «купчої») нерухоме майно – 221 кв. сажень землі з усіма будівлями та спорудами, що на ній розташовані, за адресою: місто Харків по Ново-проїжджій вулиці.
Згідно копії запису у головній виписці з кріпосної Харківського нотаріального архіву книги по місту Харкову на 1913 рік, відповідний запис скріплено печаткою жилкомісії Харківського міського виконкому встановлено, що на підставі постанови жилкомісії по денаціоналізації будинків при Харківському міському виконкомі від 05 серпня 1922 року домоволодіння, що розташоване земельній ділянці, зазначеній у «купчій» від 03 серпня 1913 року, було повернуто у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . «Купча» була внесена до актової книги по місту Харкову за 1922 рік, частина НОМЕР_2 , сторінка НОМЕР_8 , № 37 та зареєстрована у реєстрі приватних володінь 29 серпня 1922 року під № 603 частини 6 видана гр. ОСОБА_7 .
Відповідно до копії довідки Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 12 квітня 1963 року № 782 домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровані у реєстровій книзі № 782 за ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по 1/2 частці за кожним на підставі постанови жилкомісії по денаціоналізації будинків від 05 серпня 1922 року.
Згідно копії виписки з метричної книги про народжених у 1906 році, ІНФОРМАЦІЯ_11 народжена Клавдія, у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та законна дружина його ОСОБА_15 .
Відповідно до копії виписки з метричної книги про народжених у 1917 році, 03 лютого народжена ОСОБА_17 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та законна дружина його ОСОБА_18 донька ( ОСОБА_19 ).
Згідно копії виписки з метричної книги про народжених у 1914 році, ІНФОРМАЦІЯ_12 народжений ОСОБА_21 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та законна дружина його ОСОБА_15 .
Відповідно до копії із книги записів про народжених за 1920 рік, ІНФОРМАЦІЯ_13 народжена ОСОБА_22 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Згідно копії посвідки про смерть № 358,  ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 .
Правовідносини після смерті ОСОБА_5 регулювалися Цивільним кодексом УРСР, затвердженим постановою ЦВК УРСР від 16 грудня 1922 р. і введеним в дію 1 лютого 1923 року (у редакції, чинній на час його смерті).
З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , які прийняли спадщину у рівних частках, були дружина ОСОБА_8 та діти ОСОБА_46 та ОСОБА_47 які постійно проживали з померлим за адресою знаходження спадкового майна і не заявляли про відмову від спадщини. Інші діти подружжя ОСОБА_7 , ОСОБА_20 та ОСОБА_48 спадщину після смерті батька, ОСОБА_5 не прийняли, оскільки проживали окремо від померлого.
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78195867 від 02.09.2024 року за параметрами пошуку: Пашков Іуст% Іуст% інформація у реєстрі відсутня.
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78242152 від 05.09.2024 року за параметрами пошуку: ОСОБА_12 % інформація у реєстрі відсутня.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14.06.1968 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_8 .
Правовідносини після смерті ОСОБА_8 регулювалися Цивільним кодексом Української РСР, введеним в дію 1 січня 1964 року Законом Української РСР від 18 липня 1963 року у редакції, чинній на час її смерті.
Відповідно до копії заповіту ОСОБА_8 посвідченого 21 лютого 1961 року, вбачається, що все належне їй майно ОСОБА_8 заповіла своїм дітям у рівних частинах кожному. Також, за містом складеного заповіту додатково встановлено, що доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом із заповідачем за адресою АДРЕСА_4 , а інші діти ОСОБА_49 , проживала за адресою: АДРЕСА_5 та ОСОБА_20 мешкав за адресою: АДРЕСА_6 .
Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)№ 78195851 від 02.09.2024 року за параметрами пошуку: ОСОБА_26 % ОСОБА_27 % інформація у реєстрі відсутня (прим. у довідці зазначені відомості про інших спадкодавців із іншими датами народження та іншими датами смерті, що співпадають лише за ПІБ, інші відомості відсутні).
Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 , заведеної у новій редакції у 1965 році після перейменування вулиці встановлено, що ОСОБА_20 та ОСОБА_22 не були зареєстровані у вказаному домоволодінні.
З матеріалів справи встановлено, що доньки  ОСОБА_46 та ОСОБА_47  спадщину за заповітом після смерті матері,  ОСОБА_8 прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Діти  ОСОБА_20 та ОСОБА_48  спадщину після смерті матері не прийняли, оскільки із заявою про прийняття спадщини не зверталися,фактично в управління або володіння спадковим майном не вступили. Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_8 спірне домоволодіння належало їх донькам, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожній, з яких по 1/6 (одній шостій) частині у порядку спадкування після смерті батька, та по 1/3 (одній третій) частині у порядку спадкування після смерті матері.
Відповідно до копії випису про шлюб № 4421 від 30 вересня 1924 року, 30 вересня 1924 року між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині було присвоєне прізвище " ОСОБА_31 ".
Згідно копії про смерть серії НОМЕР_9 від 21.12.1956 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_14 помер ОСОБА_29 .
Згідно копії рішення народного суду 4 дільниці Октябрського району міста Харкова від 07 грудня 1949 по цивільній справі за позовом ОСОБА_50 до ОСОБА_51 про признання шлюбу недійсним встановлено, що ОСОБА_32 у 1935 році уклала шлюб із ОСОБА_33 , після укладення цього шлюбу отримала прізвище ОСОБА_34 . Чоловік був грецьким підданим та до 1938 року проживав у місті Харкові, а в 1938 році отримав дозвіл на виїзд на свою батьківщину Грецію, як грецькій підданий та виїхав. Даним рішенням народного суду 4 дільниці Октябрського району міста Харкова від 07 грудня 1949 вказаний шлюб було визнано недійсним.
Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 30.09.1950 року встановлено, що 30 вересня 1950 року між ОСОБА_35 та ОСОБА_36 було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище " ОСОБА_37 ".
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 01.04.1987 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_15 померла ОСОБА_3 .
Згідно копії заповіту від 29.08.1970 року складеного ОСОБА_3 встановлено, що  ОСОБА_3 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 , залишила заповіт за змістом якого все належне їй майно вона заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , який проживав разом із нею.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_1 , у графі батьки зазначені: батько: ОСОБА_39 , мати: ОСОБА_40 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_11 від 13.07.1948 року, ОСОБА_41 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 від атопічної кровотечі.
Згідно до копії запису про народження ОСОБА_38 від 11 липня 1924 року, батько: ОСОБА_29 , мати: ОСОБА_3 . 
Відповідно до копії архівної довідки від 10 грудня 2024 року в архівному фонді відділу записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області є запис від 11 липня 1924 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 мовою оригіналу « ОСОБА_42 », батьки ОСОБА_52 та ОСОБА_44 .
Позивач,  ОСОБА_1 спадщину після смерті бабусі за заповітом прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із бабусею за адресою спірного домоволодіння.
Відповідно до інформаційної довідки № 78890113 від 25.10.2024 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що у реєстрі наявні відомості щодо чинного заповіту, складеного ОСОБА_3 , посвідченого 29 серпня 1970 року.
Згідно про реєстрації в Спадковому реєстрі № 78891017 від 25.10.2024 року вбачається, що 25.10.2024 року Приватним нотаріусом Алексєєвою Л.В. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 27/2024, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частину спірного будинку після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю визначення об`єкта спадкування (розмір частки у праві власності) у зв`язку із відсутністю відомостей спільного проживання за однією адресою, а відповідно і факт прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 та відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану частку у праві власності на житловий будинок.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із 1/2 (однієї другої) частини спірного домоволодіння.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_16 померла ОСОБА_53 , яка була донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_54 .
Згідно копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_14 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_17 помер чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_55 .
З матеріалів справи встановлено, що спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 були відсутні, спадкоємці наступних другої – четвертої черги також були відсутні. Позивач, ОСОБА_1 , є спадкоємцем п`ятої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки померла, ОСОБА_4 була рідною сестрою бабусі позивача у справі, тобто двоюрідною бабусею, позивача у справі. Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вважається таким, що прийняв спадщину, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, позивач не заявляв про відмову від спадщини.
Відповідно до інформаційної довідки № 78193462 від 02.09.2024 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що за параметрами пошуку: Кравченко Ган% Іуст% відомості про посвідчені заповіти відсутні.
Відповідно до інформаційної довідки № 78192665 від 02.09.2024 року зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) встановлено, що за параметрами пошуку ОСОБА_4 % Іуст% станом на 02.09.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися.
Згідно про реєстрації в Спадковому реєстрі № 78193434 від 02.09.2024 року вбачається, що 02.09.2024 року Приватним нотаріусом Алексєєвою Л.В. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 23/2024, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частину спірного будинку після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із неможливістю визначення об`єкта спадкування (розмір частки у праві власності) у зв`язку із відсутністю відомостей спільного проживання за однією адресою, а відповідно і факт прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 та відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану частку у праві власності на житловий будинок.
Таким чином, між сторонами склались спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1  право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв.м., житловою площею 85, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2  та право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв.м., житловою площею 85, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1  до Харківської міської ради, третя особа:  ОСОБА_2  про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв.м., житловою площею 85, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158, 4 кв.м., житловою площею 85, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Харківська міська рада (адреса місцезнаходження: майдан Конституції, 7, м. Харків, код ЄДРПОУ 04059243).
Третя особа: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_15 ).
Повний текст рішення складено 21.05.2026 року.

Суддя	  	В. В.  Марченко