Справа № 365/137/26 
Номер провадження: 2/365/312/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

06 травня 2026 року селище Згурівка 

Згурівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Солдатової Т.М.
за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
20 лютого 2026 року (через систему «Електронний суд») позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», в особі директора Полякова О., звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 у розмірі 85050,94 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 219808105 на суму 18500,00 грн. 
Кредитний договір укладено в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV426KG. 
Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора (www.moneyveo.ua), підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. 
Одночасно з підписанням Кредитного договору, Первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання Кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. 
Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 18500,00 шляхом перерахування через банк-провайдер.
Проте, в подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 22000,00 грн.
28.11.2018 року між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 158 від 02.11.2021 року, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 
11.07.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 
Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 14.07.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 85050,94 грн. 
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. 
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором.
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором.
Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 85050,94 грн, яка складається з: 21999,57 грн – заборгованість по тілу кредиту; 63051,37 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 14.07.2025-26.12.2025.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить: сплачений судовий збір – 2662,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу – 7000,00 грн.
Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи, частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 
24.03.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 , в якому просила відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості подані безпідставно та без належних доказів. Зазначила, що 30.07.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і нею укладений договір кредитної лінії № 219808105 згідно якого вона отримала 18 тис. 500 грн, а потім була збільшена сума кредиту до 22 тис. грн. Вона частково сплатила борг. Не з її вини на даний момент, виходячи зі зміни обставин, вона, як боржник не мала можливості належним чином виконувати умови договору. Про укладення договорів факторингу її ніхто не повідомляв. Пройшло більше трьох років і за цей період до неї про стягнення боргу ніхто не звертався. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом зроблено позивачем без урахування думки та позиції відповідача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивачем не проводились ніякі попередні заходи щодо врегулювання спору. Відповідач не погоджується з розміром заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.
27.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» - Сахарової О.І., в якій остання зазначила, що ознайомившись з відзивом на позовну заяву, сторона позивача вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора, зазначає, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання боржника свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Щодо досудового врегулювання спору, то в даному випадку законом обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору не визначався.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, представник позивача зазначає, що відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням.
Відповідно до п. 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 186,15 процентів річних, що становить 0,51 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. 
Згідно з п. 1.9.2, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 371,80 процентів річних, що становить 1,02 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Відповідно до п. 1.9.3, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. 
Представник позивача звертає увагу, що 02.10.2021 нараховано різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
В п. 1.12.2 зазначено, що з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідач частково виконував зобов`язання за кредитним договором, а саме: 01.09.2021 – в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 3878,00 грн та 01.10.2021 – в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 5,00 грн. 
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 
Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, за додатковим роз`ясненням положень договору не звертався, тобто своїм правом не скористався. 
Представник позивача звертає увагу, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору №219808105 від 30.07.2021.
Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. 
Інформація надана ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Згідно п. 4.3 кредитного договору сторони погоджуються, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача зазначає, що статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до п. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до п. 3.4 Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. 
Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином.
У зв`язку з зазначеним, представник позивача просить врахувати відповідь на відзив при розгляді справи №365/137/26 по суті.
01.04.2026 року на виконання вимог ухвали від 11 березня 2026 року до суду надійшла витребувана інформація від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» у судове засідання не з`явився, у позові просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, у відзиві на позовну заяву просила справу розглянути у спрощеному порядку. 
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію»). 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію»). 
Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. 
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
30.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» із Заявкою на отримання грошових коштів в кредит, в якій зазначила суму бажаного кредиту - 18500,00 грн, строк кредиту - 30 днів, паспортні дані, фінансовий номер телефону - НОМЕР_1 , номер карти: НОМЕР_2 (а.с. 25). 
З наданого позивачем алгоритму дій укладення кредитного договору вбачається, що відповідач був ознайомлений з умовами надання та обслуговування кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит (а.с. 26-31 копія алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, а.с. 34-37 копія алгоритму дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладення кредитних договорів). 
30.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №219808105 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV426KG (а.с. 13-24). 
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Згідно з п. 1.2-1.5 кредитного договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1 Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 18500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 29.08.2021 р. Позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом строку дії договору. 
Пунктом 1.7 кредитного договору визначається, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 29.08.2021 р. 
Відповідно до п. 1.8 кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. 
Згідно з п. 1.9. кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 186,15 процентів річних, що становить 0,51 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 371,80 процентів річних, що становить 1,02 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.3. якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Згідно з п. 1.12 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (п. 1.13 договору).
З п. 4.1 кредитного договору вбачається, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дії Договору діють до повного їх виконання.
Згідно з 4.3 кредитного договору вбачається, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», 30.07.2021 року о 21:33 ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 18500,00 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 1,70% в день, акцепт оферти позичальником підписаний одноразовим ідентифікатором MNV426KG, номер телефону НОМЕР_1 , ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 30.07.2021 о 21:37:23. Додаткові угоди до договору: 1. Суть взаємовідносин: збільшення суми кредиту; дата: 31.07.2021; сума: 300,00 грн; 2. Суть взаємовідносин: збільшення суми кредиту; дата: 05.08.2021; сума: 1550,00 грн; 3. Суть взаємовідносин: збільшення суми кредиту; дата: 08.08.2021; сума: 200,00 грн; 4.Суть взаємовідносин: збільшення суми кредиту; дата: 13.08.2021; сума: 1450,00 грн (а.с. 32-33).
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання першого траншу (у розмірі 18500,00 грн) та наступних траншів кредиту на загальну суму 22000,00 грн виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень від 30.07.2021 (на суму 18500,00 грн), від 31.07.2021 (на суму 300,00 грн), від 05.08.2021 (на суму 1550,00 грн), від 08.08.2021 (на суму 200,00 грн) та від 13.08.2021 (на суму 1450,00 грн), а також довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кошти були перераховані кредитодавцем на вказану в заявці на отримання кредиту банківську картку НОМЕР_2 (а.с. 38-42 – копії платіжних доручень, а.с. 120-124 – копії довідок).
З інформації та виписки по рахунку, наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 11 березня 2026 року, вбачається, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 . Номер телефону НОМЕР_4 , який був вказаний відповідачем у заявці на отримання грошових коштів та у розділі 5 кредитного договору, був/є фінансовим та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 , як клієнта банку. 30.07.2021 на картку № НОМЕР_3 зараховано кошти у розмірі 18500,00 грн, а також 31.07.2021 – 300,00 грн, 05.08.2021 – 1550,00 грн, 05.08.2021 – 200,00 грн та 13.08.2021 – 1450,00 грн (а.с. 169-171).
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач визнає факт укладання договору кредитної лінії № 219808105 від 30.07.2021, отримання коштів у сумі 18500,00 грн та подальше збільшення суми кредиту до 22000,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що частково сплатила борг.
Відповідно до п. 2.1.1.2 кредитного договору кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. 
Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 52-57).
28.11.2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 57 зворотній бік).
31.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - сторони договору факторингу) укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. У даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції.
Відповідно до п. 5.3.4 договору факторингу фактор має право нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами.
У п. 5.3.3 договору факторингу передбачене право фактора розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб (а.с. 58-62). 
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 63).
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 63 зворотній бік).
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 64).
02.11.2021 сторони договору факторингу підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги № 158 від 02.11.2021 (а.с. 69).
Згідно копії витягу з реєстру прав вимоги №158 від 02.11.2021 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набув права вимоги до відповідача за договором № 219808105 від 30.07.2021 року, сума загальної заборгованості 57727,48 грн, з яких заборгованість по основному боргу 21999,57 грн та заборгованість за відсотками 35727,91 грн. Сума фінансування належна до оплати за цим реєстром – 8642793,56 грн (а.с. 65-67). 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило сума фінансування за реєстру прав вимоги №158 від 02.11.2021 року, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №158 від 02.11.2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с. 68).
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
У п. 5.3.3 договору факторингу передбачене право фактора розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб (а.с. 70-73).
03.08.2021 сторони договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії даного договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 73 зворотній бік).
30.12.2022 сторони договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 уклали додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії даного договору до 30 грудня 2024 року (а.с. 74). 
30.05.2023 сторони договору факторингу підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 (а.с. 78).
Згідно копії витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набув права вимоги до відповідача за договором № 219808105 від 30.07.2021 року, сума загальної заборгованості 85050,94 грн, з яких заборгованість по основному боргу 21999,57 грн, заборгованість за відсотками 63051,37 грн (а.с. 75-77). 
Із платіжної інструкції від 30 травня 2023 року № 4097 вбачається, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перерахувало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 3818981,17 грн., як оплату за відступлення права вимоги згідно реєстру прави вимоги № 9 від 30 травня 2023 року та договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (а.с. 79).
11.07.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 року (а.с.80-85). 
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач на виконання договору факторингу підписали Реєстр боржників від 14.07.2025 року та акт прийому передачі Реєстру боржників від 14.07.2025 року, за яким від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 року на загальну суму 85050,94 грн, яка складається з: 21999,57 грн – прострочене тіло, 63051,37 грн – прострочені відсотки (а.с. 86-89, а.с. 90).
Як вбачається із платіжних інструкцій №360 від 24.09.2025, №357 від 19.09.2025, №358 від 19.09.2025, №355 від 18.09.2025, №356 від 19.09.2025, №317 від 12.08.2025, №344 від 04.09.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило визначену у Договорі факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 суму фінансування шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (а.с. 91-97).
Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, серед аргументів зазначає, що її ніхто не повідомляв про укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та договору факторингу № 11/07/25-Е.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 2 ст. 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
У постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. 
З огляду на викладене, саме по собі факт неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач ОСОБА_1 , не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Крім того, відповідно до умов кредитного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» мало право відступити свої права та обов`язки за цим договором без згоди ОСОБА_1 .
Доказів виконання зобов`язання за договором кредитної лінії № 219808105 від 30.07.2021 перед первісним кредитором – ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», чи попередніми кредиторами за договорами факторингу відповідач не надала, натомість зазначила у відзиві, що борг погасила частково.
Відповідач не погоджується з розрахунком розміру не виконаних зобов`язань, з тих підстав, що він зроблений позивачем одноособово та не відповідає дійсній сумі заборгованості. У той же час, відповідач не надала свого розрахунку заборгованості, яка б на її думку відповідала дійсній сумі заборгованості.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунки заборгованості, здійснені первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також виписку позивача з особового рахунку за кредитним договором.
Кредитна заборгованість визначається умовами договору та вимогами законодавства. 
Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постанові від 11.11.2020 у справі № 723/602/17 та у постанові від 13.02.2019 у справі № 753/23979/15-ц) неодноразово зазначав, що суд зобов`язаний дослідити поданий стороною розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування і навести у рішенні свій розрахунок.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З розрахунку, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вбачається, що в межах строку кредитування, визначеного п. 1.7 кредитного договору (30 днів) проценти за користування кредитом нараховувались за процентною ставкою 0,51% від суми кредиту за кожен день користування ним, що відповідає вимогам п. 1.9.2 кредитного договору. 
Пункт 1.8 кредитного договору передбачає можливість продовження строку, встановленого п. 1.7 договору за наявності одночасно двох умов: якщо позичальник протягом дисконтного періоду оплатить всі фактично нараховані проценти та якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду. 
Проценти за користування кредитом, за умови продовження строку дисконтного періоду, нараховуються відповідно до п. 1.9.2 кредитного договору за процентною ставкою 1,02% від суми кредиту за кожен день користування ним.
З розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 30.09.2021 до 28.10.2021 проценти за користування кредитом нараховані відповідно до п. 1.9.2 та з урахуванням п. 1.13 кредитного договору.
В той же час, наявні в матеріалах справи докази, зокрема, довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», не містять підтвердження, що позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду.
Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 сплатила кошти у розмірі 3878,00 грн 01.09.2021, тобто вже після закінчення дисконтного періоду. З них 3877,57 грн зараховано на погашення процентів за користування кредитом, фактично нарахованих станом на 01.09.2021, та 0,43 грн – на погашення тіла кредиту.
Продовження строку дії будь-якої домовленості сторін (у даному випадку щодо строку, на який надано кредитну лінію (дисконтний період)) можливе за умови вчинення сторонами необхідних для цього дій до закінчення такого строку. Не може бути продовжений строк, який закінчився.
У п. 1.9.3 та п. 1.12 кредитного договору сторонами погоджено наслідки продовження користування позичальником кредитом понад строк дисконтного періоду, що за домовленістю сторін вважається відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
01.10.2021 відповідач ОСОБА_1 сплатила 5,00 грн, які були зараховані на погашення процентів за користування кредитом.
02.10.2021 первісний кредитор здійснив донарахування процентів за користування кредитом за базовою процентною ставкою, з урахуванням вже сплачених процентів, що відповідає п. 1.9.3 кредитного договору.
Починаючи з 03.10.2021 первісний кредитор нараховував проценти за ставкою, визначеною в п. 1.12.2 та з урахуванням п. 1.13 кредитного договору – 2,30 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 30.05.2023 року, сума загальної заборгованості відповідача перед первісним кредитором становила 85050,94 грн, з яких заборгованість по основному боргу 21999,57 грн, заборгованість за відсотками 63051,37 грн. Відповідачем було здійснено погашення заборгованості у загальному розмірі 3883,00 грн (а.с. 98-100).
02.11.2021 право вимоги до відповідача за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 у вищевказаному розмірі заборгованості перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з п. 1.12.1 кредитного договору при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту кожен раз відкладається на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Враховуючи положення п. 5.3.4 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» продовжувало нараховувати проценти за користування кредитом за ставкою визначеною в п. 1.12.2 кредитного договору включно до 26.12.2021, та станом на 30.05.2023 року, сума загальної заборгованості складала 85050,94 грн, з яких заборгованість по основному боргу 21999,57 грн, заборгованість за відсотками 63051,37 грн (а.с. 101-102). 
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» будь-яких нарахувань не проводили.
Враховуючи, що дисконтний період закінчився 29.08.2021, продовження строку дії кредитної лінії відповідно до п. 1.12 кредитного договору можливе в межах 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, суд вбачає, що стягненню з відповідача підлягають відсотки, нараховані в межах вищевказаних строків. 
У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що пройшло більше трьох років і за цей період до неї з вимогою про стягнення боргу ніхто не звертався.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відзив не містить чітко сформульованої заяви відповідача про застосування позовної давності, проте зважаючи на наявність посилання у відзиві на проходження трирічного строку, суд вбачає за необхідне зазначити наступне. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256, 257 ЦК України).
В силу норми ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) з 12.03.2020 року на всій території України введено карантин, дію якого неодноразово було продовжено. Останній раз термін дії карантину було продовжено на свій території України до 30.06.2023.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID–19)» (далі – Закон № 540-ІХ), яким Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому був неодноразово продовжений та діє на даний час. 
17 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: " У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 по справі № 383/1645/23 щодо позовної давності зазначено про те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12 березня 2020 року та продовжувався до 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строку. Що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.
14.05.2025 року Верховна Рада ухвалила Закон № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким було виключено положення про зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану (п. 19 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України). вказаний Закон набрав чинності з 04.09.2025 року (через три місяці з дати опублікування).
Договір кредитної лінії № 219808105 укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 30.07.2021, тобто вже в період дії на території України карантину. 
За таких обставин, перебіг трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за договором № 219808105 фактично розпочався з 04.09.2025. 
З огляду на вищезазначене, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 у розмірі 69365,25 грн, з яких: 21999,57 грн – заборгованість за тілом кредиту; 47365,68 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 15685,69 грн відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позовна заява була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 20.02.2026. За подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір, визначений в підпункті 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та розрахований з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2662,40 гривень (а.с. 133 – платіжна інструкція). 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений між АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» з додатком № 1 «Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025» (а.с. 104-107), копію додаткової угоди № 25770899706 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, якою клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 (номер кредитного договору 219808105 від 30.07.2021 (а.с. 108); копію акта прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на загальну суму 7000,00 грн, з яких: 5000,00 грн – складання позовної заяви, 1000,00 грн – вивчення матеріалів справи, 500,00 грн – підготовка адвокатського запиту та 500,00 грн – підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (а.с. 109); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Соломко О.В. серія КС № 7073/10 (а.с. 110); копію довіреності від 11.08.2025, яка діє до 31.12.2026 (а.с. 111).
Відповідно до п. 3.1, 3.3 та 3.4 договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток № 1 до договору). Після належного виконання доручення адвокатське бюро послуг надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.
На підставі п. 3.6 цього договору сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначає, що вона не погоджується з розрахунком судових витрат, наданим позивачем.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідач ОСОБА_1 , аргументуючи не співмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, які б свідчили про те, що витрати, понесені позивачем на надання правової допомоги є завищеними та не відповідають критеріям, визначним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Крім того, відповідач не зазначила, який саме розмір витрат на правничу допомогу був би обґрунтованим і чому саме.
Натомість позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги та їх розміру. Дані витрати позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Судом не встановлено підстав для зменшення вказаних до стягнення сум. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом частково задоволено позовні вимоги, а саме, у загальному розмірі 69365,25 грн, що у відсотковому співвідношенні до заявлених вимог становить 81,56%, отже з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2171,45 грн (2662,40 х 81,56% = 2171,45), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5709,20 грн (7000,00 х 81,56% = 5709,20).
Керуючись ст. 3, 11, 207, 514, 526, 599, 611, 625-628, 638, 639, 1050, 1054, 1056-1, 1078-1080 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 273, 274, 280, 281, 282, 284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 219808105 від 30.07.2021 у розмірі 69365,25 грн (шістдесят дев`ять тисяч триста шістдесят п`ять гривень 25 копійок), з яких: 21999,57 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч 57 копійок) – заборгованість за тілу кредиту; 47365,68 грн (сорок сім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 68 копійок) – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 15685,69 грн (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 69 копійок) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»судовий збір у розмірі 2171,45 грн (дві тисячі сто сімдесят одна гривня 45 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5709,20 грн (п`ять тисяч сімсот дев`ять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», адреса: вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13, м. Київ, 02094.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 14 травня 2026 року.

Головуючий суддя Т.М. Солдатова