ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/814/26 
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР"
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МУСІЙКИ"
про стягнення 470 164, 71 грн
Суддя В.М. Антонова
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий виклад позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МУСІЙКИ" (надалі - відповідач) про стягнення 470 164, 71 грн, з яких: 81 206, 77 грн курсова різниця, 144 996, 37 грн 15% штраф, 131 774, 41 грн 36% річних та 112 187, 16 грн пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором поставки №В83-02/25КВ від 28.02.2025, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.
Також у позові позивач просить встановити для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду в цій справі, нараховування відсотків, починаючи з 20.03.2026 та до моменту виконання рішення.
2. Стислий виклад позицій відповідача
Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України.
3. Процесуальні дії в справі
Позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про стягнення 1 427 541, 29 грн, з яких: 957 376, 58 грн основний борг, 81 206, 77 грн курсова різниця, 144 996, 37 грн штраф 15% , 131 774, 41 грн 36% річних та 112 187, 16 грн пеня.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №911/814/26, визнати справу малозначною та її розгляд постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
24.04.2026 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначено, що станом на 24.04.2026 заборгованість відповідача зі сплати основного боргу в розмірі 957 376, 58 грн погашена, а тому просить стягнути з відповідача 81 206, 77 грн курсової різниці, 144 996, 37 грн 15% штрафу, 131 774, 41 грн 36% річних та 112 187, 16 грн пені, що в загальній сумі складає 470 164, 71 грн. Крім того, просить вирішити питання щодо повернення судового збору з державного бюджету в розмірі відповідно до частини зменшених вимог.
Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч.5. ст.46, ст.170 Господарського процесуального кодексу України, тому приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.
Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 30.03.2026, яка отримана останнім 08.04.2026, що підтверджується трекінгом поштового відправлення №R067137498429.
За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
28.02.2025 між позивачем (далі - постачальник) та відповідачем (далі - покупець) укладено договір поставки №В83-02/25КВ (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого в строки, визначені договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.
Згідно із п.1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.
У пункті 2.1. договору сторони погодили, що загальна сума договору вираховується, як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних додатків), переданих постачальником у власність покупцю.
Покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватись сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних додатках, які є невід`ємними частинами цього договору (п.2.2. договору).
Відповідно до п.2.3. договору сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у гривнях.
Згідно із п.2.3.1. договору сторони встановлюють, що постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання додатку, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідного додатку до договору.
Пунктом 2.3.2. договору встановлено, що сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти відповідно до п.2.3.3. договору. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати покупцем, менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної.
Відповідно до п.2.3.3. договору правило визначення курсу валют за договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором .
Сторони погодили, що в разі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ «Ощадбанк» (МФО 315784) (п.2.3.4. договору).
Згідно із п.2.3.5. договору в випадку, коли покупець не оплатить товар (відповідну(ні) партію(тії) товару) за договором у строки та на умовах, які передбачені договором та додатками до договору, постачальник буде вирішувати спір в судовому порядку. При цьому постачальник має право визначити розмір заборгованості покупця станом на дату звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату (робочу дату), що передує даті звернення постачальника з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшиться в порівнянні з курсом визначеним у додатках та видаткових накладних на товар.
Відповідно до п.7.2.1. за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 15% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати .
У пункті 7.2.3. договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст.б25 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої (неоплачуваної) суми.
Пунктом 7.4. договору погоджено, що строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст.232 ГК України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов`язання. До вимог про стягнення штрафних санкцій за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності передбачений п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України. Постачальник за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст.257 Цивільного кодексу України. Сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов`язання за даним договором строк позовної давності припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинно було бути виконане.
Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами (п.5.1. договору).
У подальшому сторонами погоджено додатки до договору на поставку товару на загальну суму 968 636,93 грн за графіком та вартістю згідно наступних додатків:
1) додаток №1 від 18.03.2025 на суму 319 358,46 грн, що еквівалентно 7 680,58 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
2) додаток №2 від 18.03.2025 на суму 6,30 грн, що еквівалентно 0,15 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
3) додаток №3 від 18.03.2025 на суму 461 415,41 грн, що еквівалентно 10 167,81 євро що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
4) додаток №4 від 29.05.2025 на суму 38 150,40 грн, що еквівалентно 917,74 доларів США, з яких сплатити суму 7 630,08 грн, що еквівалентно 183,55 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 08.06.2025 та суму 30 520, 32 грн, що еквівалентно 734,19 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 01.11.2025;
5) додаток №5 від 23.06.2025 на суму 8 179,08 грн, що еквівалентно 194,88 доларів США, з яких сплатити: суму 1 635,82 грн, що еквівалентно 38,98 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 02.07.2025 та суму 6 543,26 грн, що еквівалентно 155,90 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
6) додаток №6 від 25.06.2025 на суму 9 972,24 грн, що еквівалентно 238,80 доларів США, з яких сплатити: суму 1 994,45 грн, що еквівалентно 47,76 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 04.07.2025 та суму 7 977,79 грн., що еквівалентно 191,04 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
7) додаток №7 від 23.07.2025 на суму 108 816,00 грн, що еквівалентно 2 606,37 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 01.11.2025;
8) додаток №8 від 13.08.2025 на суму 22 739,04 грн, що еквівалентно 547,93 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 01.11.2025.
На виконання вимог договору позивач поставив, а відповідач прийняв товару на загальну суму 968 636,93 грн, що підтверджується видатковими накладними: №1728 від 02.04.2025, №3152 від 22.04.2025, №5590 від 29.05.2025, №7036 від 23.06.2025, №7151 від 25.06.2025, №7971 від 24.07.2025 та №8370 від 14.08.2025, які підписані та скріплені печатками з обох сторін без зауважень чи заперечень.
У свою чергу відповідачем частково оплачено отриманий товар у загальному розмірі 11 260, 35 грн, а саме: 27.06.2025 в сумі 1 994, 45 грн, 07.07.2025 в сумі 1 635, 82 грн та 07.07.2025 в сумі 7 630, 08 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за період з 28.02.2025 по 18.02.2026.
У призначені платежу містяться посилання на договір та рахунки №5963, №6354 та №6353, вказані рахунки відсутні в матеріалах справи.
Решта сума вартості поставленого товару в розмірі 957 376,58 грн (968 636,93 грн – 11 260, 35 грн) сплачена третіми особами, а саме 02.04.2026 ТОВ "АГРО-СІСТЕМ" (ідентифікаційний код 40672768) в сумі 17 421, 54 (призначення платежу: згідно договору переведення боргу №31-03-2026-2 вiд 31.03.2026), 02.04.2026 ФГ "Край Агро" (ідентифікаційний код 45235917) у сумі 130 907, 31 грн (призначення платежу: згідно договору про переведення боргу №31-03-2026-1 вiд 31.03.2026) та 02.04.2026 ТОВ "Іванків Агро Бізнес 2017" (ідентифікаційний код 41346780) у сумі 809 047, 73 грн (призначення платежу: згідно договору про переведення боргу №31-03-2026 вiд 31.03.2026).
Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за договором у частині своєчасної оплати отриманого товару, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 81 206, 77 грн курсової різниці, 144 996, 37 грн 15% штрафу, 131 774, 41 грн 36% річних та 112 187, 16 грн пені.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. 
Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
На підставі укладеного між сторонами договору в позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача – прийняти такий товар у обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із п.1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.
Сторонами погоджено строк оплати товару на загальну суму 968 636,93 грн у додатках до договору:
1) додаток №1 від 18.03.2025 на суму 319 358,46 грн, що еквівалентно 7 680,58 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
2) додаток №2 від 18.03.2025 на суму 6,30 грн, що еквівалентно 0,15 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
3) додаток №3 від 18.03.2025 на суму 461 415,41 грн, що еквівалентно 10 167,81 євро, що складає 100% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
4) додаток №4 від 29.05.2025 на суму 38 150,40 грн, що еквівалентно 917,74 доларів США, з яких сплатити суму 7 630,08 грн, що еквівалентно 183,55 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 08.06.2025 та суму 30 520, 32 грн, що еквівалентно 734,19 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 01.11.2025;
5) додаток №5 від 23.06.2025 на суму 8 179,08 грн, що еквівалентно 194,88 доларів США, з яких сплатити: суму 1 635,82 грн, що еквівалентно 38,98 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 02.07.2025 та суму 6 543,26 грн, що еквівалентно 155,90 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
6) додаток №6 від 25.06.2025 на суму 9 972,24 грн, що еквівалентно 238,80 доларів США, з яких сплатити: суму 1 994,45 грн, що еквівалентно 47,76 доларів США, що складає 20% вартості товару, до 04.07.2025 та суму 7 977,79 грн., що еквівалентно 191,04 доларів США, що складає 80% вартості товару оплатити до 30.10.2025;
7) додаток №7 від 23.07.2025 на суму 108 816,00 грн, що еквівалентно 2 606,37 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 01.11.2025;
8) додаток №8 від 13.08.2025 на суму 22 739,04 грн, що еквівалентно 547,93 доларів США, що складає 100% вартості товару оплатити до 01.11.2025.
Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У свою чергу відповідачем частково оплачено отриманий товар у загальному розмірі 11 260, 35 грн, а саме: 27.06.2025 в сумі 1 994, 45 грн, 07.07.2025 в сумі 1 635, 82 грн та 07.07.2025 в сумі 7 630, 08 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за період з 28.02.2025 по 18.02.2026.
У призначені платежу містяться посилання на договір та рахунки №5963, №6354 та №6353, вказані рахунки відсутні в матеріалах справи.
Решта сума вартості поставленого товару в розмірі 957 376,58 грн (968 636,93 грн – 11 260, 35 грн) сплачена третіми особами, а саме 02.04.2026 ТОВ "АГРО-СІСТЕМ" (ідентифікаційний код 40672768) в сумі 17 421, 54 (призначення платежу: згідно договору переведення боргу №31-03-2026-2 вiд 31.03.2026), 02.04.2026 ФГ "Край Агро" (ідентифікаційний код 45235917) у сумі 130 907, 31 грн (призначення платежу: згідно договору про переведення боргу №31-03-2026-1 вiд 31.03.2026) та 02.04.2026 ТОВ "Іванків Агро Бізнес 2017" (ідентифікаційний код 41346780) у сумі 809 047, 73 грн (призначення платежу: згідно договору про переведення боргу №31-03-2026 вiд 31.03.2026).
Отже, відповідачем порушено погоджений сторонами в договорі строк оплати товару.
За порушення строків оплати товару позивач просить суд стягнути з відповідача 144 996, 37 грн 15% штрафу та 112 187, 16 грн пені за загальний період з 09.06.025 по 19.03.2026.
За змістом ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 ст.549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п.7.2.1. за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 15% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 112 187, 16 грн за загальний період з 09.06.025 по 19.03.2026, суд визнає його обґрунтованим та арифметично рівним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 15% штрафу в розмірі 144 996, 37 грн, встановив, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Також позивачем заявлено до стягнення 36% річних у розмірі 131 774, 41 грн нарахованих за загальний період з 09.06.2025 по 19.03.2026.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
У пункті 7.2.3. договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої (неоплачуваної) суми.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 131 774, 41 грн за загальний період з 09.06.2025 по 19.03.2026, суд визнає його обґрунтованим та арифметично рівним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 81 206, 77 грн курсової різниці.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17.
Згідно із п.2.3.1. договору сторони встановлюють, що постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання додатку, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідного додатку до договору.
Пунктом 2.3.2. договору встановлено, що сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти відповідно до п.2.3.3. договору. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати покупцем, менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної.
Відповідно до п.2.3.3. договору правило визначення курсу валют за договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором .
Сторони погодили, що в разі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ «Ощадбанк» (МФО 315784) (п.2.3.4. договору).
Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок несплаченої частини загальної вартості товару, сформованої внаслідок виникнення курсової різниці, суд зазначає, що станом на 18.03.2026 нарахування курсової різниці в розмірі 81 206, 77 грн здійснено в порядку та в розмірах визначених у пп. 2.3.2., 2.3.3. договору.
Доказів сплати відповідачем суми курсової різниці за отриманий товар позивачу в розмірі 81 206, 77 грн матеріали справи не містять та відповідачем у порядку передбаченому ГПК України суду таких доказів не надано.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми курсової різниці в розмірі 81 206, 77 грн підлягає задоволенню. 
Також у позові позивач просить суд встановити для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду з 20.03.2026 нарахування відсотків на суму (залишок) основного боргу до виконання рішення. Проте, така вимога позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Так, дійсно, відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Проте, по-перше, вказаною нормою передбачене лише право (а не обов`язок) суду щодо зазначення у своєму рішенні про можливість додаткового нарахування пені та відсотків річних, а по-друге, відповідачем станом на момент ухвалення рішення сплачено суму основного боргу, по-третє рішення суду не може прийматись на майбутнє, як застереження від будь-яких порушень, рішення не може містити будь-яких умов, за яких воно буде виконуватись. Суд вважає, що розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявність неіснуюче порушення, суперечить принципам правосуддя. У той же час, у законодавстві України можливі подальші зміни, що будуть регулювати спірні відносини сторін, про які суду на час прийняття рішення невідомо і не може бути відомо.
Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунку щодо заявлених до стягнення сум не надав, також відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 81 206, 77 грн курсової різниці, 144 996, 37 грн 15% штрафу, 131 774, 41 грн 36% річних та 112 187, 16 грн пені.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Крім цього, позивач просить вирішити питання щодо повернення судового збору з державного бюджету в розмірі відповідно до частини зменшених позовних вимог.
Так, за зверненням із даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 17 130, 50 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №65 від 05.03.2026 та від №100 від 23.03.2026.
Згідно з виписками ці кошти були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України.
Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Під час розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог до 470 164, 71 грн, а тому сплаті підлягав судовий збір у розмірі 5 641, 98 грн.
Враховуючи викладене вище, суд задовольняє клопотання позивача про повернення йому сплаченої суми судового збору в розмірі 11 488, 52 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МУСІЙКИ" про стягнення 470 164, 71 грн задовольнити.
2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МУСІЙКИ" (07211, Київська обл., Іванківський р-н, с. Мусійки, вул. Леніна, буд. 145, ідентифікаційний код 03755549) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (31200, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, ідентифікаційний код 37993500) 81 206 (вісімдесят одну тисячу двісті шість) грн 77 коп. курсової різниці, 144 996 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн 37 коп. 15% штрафу, 131 774 (сто тридцять одну тисячу сімсот сімдесят чотири) 41 коп. 36% річних, 112 187 (сто дванадцять тисяч сто вісімдесят сім) 16 коп. пені та 5 641 (п`ять тисяч шістсот сорок одну) грн 98 коп. судового збору.
3. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення.
4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (31200, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, ідентифікаційний код 37993500) судовий збір у розмірі 11 488 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн 52 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції №65 від 05.03.2026.
5. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ. 
6. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова