КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №755/13281/25 Головуючий у суді І інстанції: Хромова О.О.
провадження №22-ц/824/2246/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року про повернення заяви позивачеві у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Романенко М.Е., який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», подав до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат за подання ТОВ «Діджи Фінанс» апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому оскаржувана ухвала є незаконною, не обгрунтованою, ухваленою без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та такою що підлягає скасуванню.
Зазначав, що 07 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10002042638 від 20.06.2020 року укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 .
Оскільки позовна заява ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 сформована та подана через підсистему «Електронний суд», тому судовий збір за даною заявою було сплачено онлайн, а саме, позивач в підсистемі «Електронний суд» при подачі позовної заяви здійснював все покроково.
Позивач під час формування позовної заяви було сформовано онлайн-квитанцію та було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, про що свідчить квитанція № 6055-8279-9409-9601 від 11.10.2024 року.
Вважає, що сплата судового збору онлайн в кабінеті клієнта банку відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», а квитанція, що надходить на електронну адресу як підтвердження сплати судового збору, є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог
Більш того, позивачем було здійснено запит до Державної казначейської служби України щодо офіційної довідки (підтвердження) про зарахування коштів судового збору за квитанцією № 6055-8279-9409-9601, від 11.10.2024.
Державна казначейська служби України відповідно до Угоди про інформаційне співробітництво між Державною судовою адміністрацією України та Казначейством від 26.08.2015 № 10-15/102-15 (далі - Угода) в щоденному режимі надає виписки з рахунків для зарахування надходжень до державного бюджету за відповідними кодами, визначеними в Угоді, в розрізі областей та м. Києва, зокрема, і за ККДБ 22030101.
Відповідно, інформація про сплачені суми судового збору, зазначені в запиті на публічну інформацію має бути наявна у Дніпровському районному суді міста Києва.
Відповідно Державна казначейська служби України направила запит на публічну інформацію директора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенка Михайла Едуардовича до Дніпровського районного суду міста Києва для розгляду згідно із законодавством.
У наданій відповіді від Дніпровського районного суду м. Києва зазначено, що судовий збір за квитанцією № 6055-8279-9409-9601, від 11.10.2024 року, був зарахований до державного бюджету саме 11.10.2024 року - тобто в той самий день, коли позивачем було подано позовну заяву до ОСОБА_1 , однак суддею даний факт зарахування проігноровано.
Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що судовий збір за подання позовної заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплачено позивачем, відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, а надана квитанція № 6055-8279-9409-9601 від 11.10.2024 року про сплату судового збору є підтвердженням його оплати та відповідно до відповіді Дніпровського районного суду міста Києва.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Визнаючи позовну заява ТОВ «Діджи Фінанс» не поданою та повертаючи її суб`єкту звернення, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що у липні 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач на виконання вимог Закону України «Про судовий збір», додав до позовної заяву квитанцію № 6055-8279-9409-9601 від 11.10.2024 року (а.с. 58).
Також позивачем долучено лист Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року, вих. № 5/855/25, у якому зазначено, що згідно виписки з автоматизованої системи документообігу суду про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України на рахунок отримувача UA478999980313141206000026005 було сплачено судовий збір ТОВ «Діджи Фінанс» згідно квитанції від 11 жовтня 2024 року № 6055-8279-9409-9601 у сумі 2422,40 грн та зараховано на казначейський рахунок (а.с. 60).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали.
Ухвала обгрунтована тим, що станом на час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 2422,40 грн, який сплачено відповідно до квитанції про сплату від 11 жовтня 2024 року № 6055-8279-9409-9601, до спеціального фонду Державного бюджету України в обліково-статистичній картці справи №755/13281/25 відсутнє, що встановлено перевіркою через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3». Тому суд першої інстанції вважав, що квитанція про сплату від 11 жовтня 2024 року № 6055-8279-9409-9601 не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Також суд першої інстанції зазначав, що надана позивачем квитанція від 11 жовтня 2024 року № 6055-8279-9409-9601 про сплату судового збору у сумі 2422,40 грн у графі «призначення платежу» не містить відомостей про справу, в межах якої сплачено судовий збір, чи відомостей про боржника за кредитним договором, чи про сам кредитний договір, тощо. Водночас, не зазначення конкретної справи, в межах якої сплачується судовий збір, або інших ідентифікуючих даних, надає позивачу можливість подавати копію зазначеної квитанції невизначену кількість разів в будь-які інші справи за його позовом, з ціною позову, яка тягне за собою сплату судового збору в мінімально встановленому розмірі.
Також суд першої інстанції зауважував, що даний позов подано до суду у липні 2025 року, а судовий збір сплачено 11 жовтня 2024 року, тобто за 8 місяці до дати подання позову. Крім того, долучена до матеріалів позовної заяви відповідь керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року № 5/855/25 про підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету, не свідчить про сплату судового збору саме у справі № 755/13281/25 (провадження № 2/755/10655/25), оскільки при перевірці зарахування судового збору апарат суду позбавлений можливості встановити, до якої саме обліково-статистичної картки прикріплена така платіжна картка (встановити номер справи).
Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 01 серпня 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року про залишення позовної заяви без руху доставлено до електронного кабінету позивача - 01 серпня 2025 року о 20-21 год (а.с.67-68).
Таким чином, ухвалу про залишення позову без руху вручено позивачеві 02 серпня 2025 року.
04 серпня 2025 року (вх. від 05 серпня 2025 № 45432) до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» про усунення недоліків, у якій представник зазначив, що оскільки позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 сформована та подана через підсистему «Електронний суд», тому судовий збір за даною заявою було сплачено онлайн, а саме, позивач в підсистемі «Електронний суд» при подачі позовної заяви здійснював все покроково, відповідно до пункту 12.11 Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, передостаннім кроком є сплата судового збору.
Зауважував, що позивач не мав змоги зазначити в призначені квитанції № 6055-8279-9409-9601 від 11 жовтня 2024 року на кого сплачується судовий збір, оскільки далі на кроці «СУДОВИЙ ЗБІР» з`являється повідомлення, що судовий збір сплачено та на кроці «ДОДАТКИ» автоматично додається файл-квитанція. Таким чином, позивач під час формування позовної заяви було сформовано онлайн-квитанцію та було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, про що свідчить квитанція від 11 жовтня 2024 року № 6055-8279-9409-9601.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що долучена до позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» квитанція № 6055-8279-9409-9601 від 11 жовтня 2024 року не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір, а в графі призначення платежу зазначено: «Судовий збір за позов ТОВ «Діджи Фінанс» Дніпровський районний суд міста Києва» (а.с. 58).
У пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.
Обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163.
Підпунктом 5 пункту 37 Інструкції визначено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такий обов`язковий реквізит як призначення платежу.
Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України (пункт 41 Інструкції).
Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.
Вказаний висновок відповідає висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду від 30 березня 2018 у справі №914/1542/17, від 16 січня 2019 у справі №905/1057/18, від 10 травня 2018 року у справі № 613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26 березня 2018 у справі № 907/892/15, від 16 квітня 2018 року у справі № 922/3137/17, від 20 квітня 2018 року у справі № 910/12031/17, від 21 лютого 2019 року у справі № 910/8880/18, від 13 лютого 2020 року № 910/4557/18.
Апеляційний суд враховує, що не зазначення реквізитів конкретної справи, у межах якої сплачується судовий збір, надає позивачу можливість подавати екземпляр зазначеної квитанції невизначену кількість разів у будь-які інші справи за його позовом.
За аналогічних обставин Верховним Судом відмовлено ТОВ «Діджи Фінанс» у відкритті касаційного провадження у справі №755/9632/24 ухвалою від 30 вересня 2024 року.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у встановлений строк не усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху, а додана до позовної заяви копія платіжного доручення не є належним доказом сплати судового збору у зазначеній справі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено «01» травня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов