Справа № 944/362/26
Провадження №2/944/1402/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Швед Н.П.
з участю секретаря – Василиці Н.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення безпідставно отриманих коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення безпідставно отриманих коштів.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що його 10 січня 2025 року постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №6 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, який через невчасну сплату зріс до 34000 гривень. 
Постановою головного державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпи Р.П., 03 березня 2025 року було відкрито виконавче провадження № 77368966. 
25 березня 2025 року він звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. 
18 липня 2025 року Яворівським районним судом Львівської області було ухвалено рішення у справі № 944/1523/25 за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, на підставі якого, постанову №6 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – скасовано, та закрито провадження у справі. Рішення суду набрало законної сили.
17 липня 2025 року головним державним виконавцем Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпою Р.П. у виконавчому провадженні № 77368966 було винесено постанови про зняття арешту з коштів та закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням постанови . 

Відповідно до виписок з банківських рахунків, прослідковується, що рішення відповідача було виконано в рамках виконавчого провадження №77368966 до скасування постанови відповідача судом. Зокрема, це підтверджується квитанцією про платіжну інструкцію № 6257400010 від 20 березня 2025 року, платіжною інструкцією від 21 березня 2025 року (код документа SYBR25140PBNKI008a6d0001), платіжною інструкцією від 21 березня 2025 року (код документа SYBR25140PBNKI008a6c0001), платіжною інструкцією від 30 червня 2025 року (код документа SYBR25273PBNKI00f07c0002) - загальна сума стягнених коштів складає 47393 гривні 04 копійки. 
У зв`язку з надмірно стягненими коштами, згідно з випискою з рахунку картки за період 08 липня 2025 року, державним виконавцем було повернуто 9441 гривню 04 копійки. Відтак, загальна сума помилково зарахованих коштів складає 37 952 гривні. 
Крім того з нього було стягнуто виконавчий збір у розмірі 3400 гривень. Тобто, державний бюджет України безпідставно отримав з нього кошти у розмірі 37400 гривень (34000 гривень - штраф за скасованою постановою та 3400 гривень - виконавчий збір за виконавчим провадженням №77368966).
11 вересня 2025 року його представником, адвокатом Маринушкіним А.Г. було подано до Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (змінена назва – Яворівський відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського між?ре?гіо?наль?но?го управління Міністерства юстиції України) заяву про повернення коштів сплачених за виконавчим провадженням № 77368966 від 10 вересня 2025 року № б/н. 
Листом від 15 жовтня 2025 року № 68410 Яворівським відділом державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було повідомлено його представника про те, що кошти за виконавчим провадженням №77368966 було перераховано до Казначейства України (отримувач: Яворівська міська рада), а відтак повернути кошти не є можливим. 
Просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) безпідставно отримані кошти в сумі 37 400 грн. та судовий збір.
09.03.2026року представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області скерував адресу суду відзив, в якому вважає, що залучення Головного управління Казначейства в якості відповідача є безпідставним та не обґрунтованим, зважаючи на те, що відповідно до наданих повноважень Головне управління Казначейства здійснює повернення/стягнення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету тільки за поданням органів, що контролюють справляння надходжень чи відповідним рішенням суду.
Звертає увагу суду на те, що разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету (в даному випадку до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо повернення штрафу та Яворівського ВДВС щодо повернення щодо повернення виконавчого збору), оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
У разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України "Про виконавче провадження", такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви. 
Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці сьомому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції
Як вбачається із матеріалів позовної заяви, Яворівський ВДВС листом від 15.10.2025 №68410 повідомив Позивача, що стягнуті з нього кошти 04.07.2025 було перераховано на рахунок IBAN НОМЕР_2 , разом з цим, інші докази (копії платіжних інструкцій) про перерахування/зарахування цих коштів до бюджету в матеріалах справи відсутні. 
До позовної заяви позивачем не додано належних доказів про перерахування/зарахування коштів в сумі 37400грн. до Державного бюджету України, а інформація Яворівського ВДВС не може бути перевіреною без надання оригіналу або копії платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів в сумі 37400,00 грн до бюджету. Одночасно інформуємо, що рахунок №UA369999990313020106000013925, відкритий для обліку надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» для платників Яворівської міської територіальної громади.
При ухваленні рішення просить врахувати позицію викладену у відзиві, та задоволенні позову до Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області відмовити.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача – адвокат Маринушкін А.Г. скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує, просить такі задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , на адресу суду не надходив.
Представник третьої особи Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Судом встановлено, що 10 січня 2025року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №6 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Постановою головного державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпи Р.П. 03 березня 2025 року було відкрито виконавче провадження № 77368966. 
25 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №6 від 10 січня 2025року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 
18 липня 2025 року Яворівським районним судом Львівської області було ухвалено рішення у справі № 944/1523/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якого постанову №6 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП , скасовано, та закрито провадження у справі. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.
Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З наданої позивачем платіжної інструкції №3845 від 19.03.2025 вбачається що з позивача було стягнуто на користь Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 37 952 гривень, призначення платежу: «стягнення за ВП №77368966 з виконання виконавчого документу: постанова №6, виданий 10.01.2025 документ видав: ІНФОРМАЦІЯ_3 .
17 липня 2025 року головним державним виконавцем Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпою Р.П. у виконавчому провадженні № 77368966 було винесено постанови про зняття арешту з коштів та закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням постанови
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (ст. 6 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, визначений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.
Суд звертає увагу на те, що на момент стягнення у примусовому порядку подвійного розміру штрафу у розмірі 34 000грн. юридична підстава для такої сплати існувала, оскільки була чинною постанова про накладення адміністративного стягнення №6 від 10.01.2025.
В подальшому, з огляду на скасування постанови судом відповідна юридична підстава відпала.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21 зроблено висновок, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст.1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави (п. 53).
Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що після скасування судом постанови про накладення на ОСОБА_1 стягнення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді подвійного штрафу в розмірі 34 000 грн. останній, згідно зі статтею 1212 ЦК України, має право на звернення до суду з позовом про стягнення суми перерахованих коштів до Державного бюджету України, як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави, тому рішення в цій частині підлягає до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. ч.1, 2, 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»).
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.
Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05.02.2020, справа №201/8493/18.
Оскільки мінімальна сума виконавчих витрат та сума виконавчого збору не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, оскарження дій зі стягнення яких підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення безпідставно отриманих коштів – задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) безпідставно отримані кошти в сумі 34 000 (тридцять сім тисяч чотириста) грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн. 96коп.
В решті позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https:/tk.lv.соurt.gоv.ua/.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 
проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України
у Львівській області
юридична адреса: 79005 м.Львів, вул.К.Левицького, 18.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 
юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Швед Н.П.