П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10449/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
27 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
28.07.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач-1) та Головного управління Національної гвардії України (далі - відповідач-2) про:
- визнання протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не підготовки та не направлення до Комісії Головного управління Національної гвардії України довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
- зобов`язання відповідача-1 направити до Комісії Головного управління Національної гвардії України довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
- зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про надання йому статусу учасника бойових дій.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 28.02.2022 по 14.06.2024 позивач приймав участь в бойових діях (забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації), а саме виконував бойові чергування у складі вогневих груп по прикриттю повітряного простору критичної інфраструктури (електропідстанції). Однак всупереч приписам чинного законодавства відповідач-2 не склав довідку встановленої форми про безпосередню участь позивача у зазначених діях (заходах), а також не подав документів на розгляд уповноваженої комісії для вирішення питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.02.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не оформлення та не направлення до Комісії Головного управління Національної гвардії України довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (із змінами).
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України з урахування правової оцінки, наданої у цьому рішенні суду, вирішити питання про оформлення та подання на розгляд Комісії Головного управління Національної гвардії України довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (із змінами).
В решті позовних вимог відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 № 50 (с/ч) ОСОБА_1 був зарахований у списки особового складу військової частини та на всі забезпечення та призначений на посаду головного сержанта 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони об`єкта державного значення № 100 електропідстанції 750 кВ "Вінницька" Міненерговугілля) 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення № 99, 107, 110).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 № 31 по о/с ОСОБА_1 призначений на посаду головного сержанта 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 287) НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення).
Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.10.2023 № 2427, за плідну співпрацю і взаємодію у справі захисту національних інтересів держави, активне сприяння Збройним Силам України у виконанні покладених на них завдань в умовах воєнного стану ОСОБА_1 нагороджено почесним нагрудним знаком "Хрест Військова честь".
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2024 № 27 о/с ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2024 № 172 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Також з матеріалів справи видно, що за дні чергування на об`єкті ПС 750 кВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30 000,00 грн за дні бойового чергування та у збільшеному розмірі до 100 000,00 грн пропорційно за дні ворожого обстрілу зазначеного об`єкта.
01.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної гвардії України з заявою, в якій зазначив, що з жовтня по грудень 2022 року та з серпня 2023 по червень 2024 року він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`зку з військовою агресією Російської Федерації проти України, оскільки виконував бойові завдання у складі вогневих груп по прикриттю повітряного простору критичної інфраструктури ПС 750 кВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за що також нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ "Хрест Військова честь", а тому має право на отримання статусу учасника бойових дій. Відтак просив витребувати з військової частини НОМЕР_1 довідку про його безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, а також інші документи, які потрібні для встановлення статусу учасника бойових дій (витяги (копії) бойових донесень, витяги (копії) з журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки, витяги (копії) з вахтових журналів; копії рапортів командира підрозділу тощо), та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій.
Листом Головного управління Національної гвардії України № 27/10/1/5/-П-3567 від 14.05.2025 позивача повідомлено, що згідно з інформацією, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , за період проходження військової служби в цій військовій частині він не залучався до виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням оборони України, захистом безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, та не брав участі в бойових діях, а тому підстав для оформлення військовою частиною НОМЕР_1 відповідних документів для надання йому статусу учасника бойових дій немає.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не підготовки та не направлення до уповноваженої комісії Головного управління Національної гвардії України довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з метою надання статусу учасника бойових дій, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій військовослужбовцю Національної гвардії України є, зокрема, встановлення факту його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та виконання ним особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Сукупність наявних у справі доказів підтверджує, що позивач брав безпосередню участь у відповідних заходах, що, у свою чергу, зумовило закріплений положеннями Порядку № 413 обов`язок командира військової частини протягом 30 календарних днів з дня участі позивача у виконанні бойового (службового) завдання подати на розгляд уповноваженої комісії довідку за формою згідно з додатком 6, з метою вирішення питання про встановлення позивачу статусу учасника бойових дій.
Оскільки відповідач-1 вказаного обов`язку не виконав в тому числі після звернення з цього приводу самого позивача, суд вважає, що є підстави констатувати факт відповідної протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , відтак відповідач-1 з урахування висновків суду повинен розглянути питання щодо оформлення стосовно ОСОБА_1 довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 і, як наслідок, її подання на розгляд Комісії Головного управління Національної гвардії України з метою вирішення питання про встановлення статусу учасника бойових дій.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач ОСОБА_1 на об`єкті ПС - 750 «Вінницька» Міненерговугілля с. Гуменне, Вінницького району Вінницької області безпосередньо до виконання бойових завдань, залучення до виконання бойових завдань або до ведення активних бойових дій з агресором не залучався та не відряджався до районів ведення таких дій. Тому виконання таких обов`язків не може вважатися достатньою підставою для надання довідки за формою Додатку 6 відповідно до Порядку № 413, оскільки законодавець прямо визначає необхідність підтвердження участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема, участь у бойових діях та мати належні документи, що підтверджують залучення до виконання таких завдань. Виплата позивачу збільшеної додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 не відноситься до документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, а тому немає підстав для оформлення та видачі позивачу довідки за формою згідно з додатком 6, відповідно до Порядку № 413.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку зі збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України.
Суспільні відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку стосовно захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовані, насамперед, нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України від 22.10.1993 за № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі – Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно із статтею 5 вказаного Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій" від 15.03.2022 № 2121-ІХ (далі – Закон № 2121-ІХ), учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Законом № 2121-ІХ, який набрав чинності 21.03.2022, у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ абзац перший доповнено словами: "… у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.".
Отже, відтоді учасниками бойових дій визнаються також військовослужбовці Національної гвардії України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність та брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Згідно з абзацом другим пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях – відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі – Порядок № 413).
Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку № 413 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин в жовтні 2022 року), статус учасника бойових дій надається, крім інших, військовослужбовцям Національної гвардії України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема, які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва) (пункт 2-1 Порядку № 413).
В подальшому до Порядку № 413 неодноразово вносилися зміни, разом з тим редакція на момент звільнення позивача з військової служби передбачала, що статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (абзац 2 пункту 2 Порядку № 413).
При цьому, у відповідності до абзацу десятого пункту 4 Порядку № 413 для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підставою для надання статусу учасника бойових дій є довідка за формою згідно з додатком 6.
Абзацом п`ятим пункту 6 Порядку № 413 було установлено, що для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.
Норма подібного змісту також закріплена у чинній редакції Порядку № 413, а саме у пункті 8, яким передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.
Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій військовослужбовцю Національної гвардії України є, зокрема, встановлення факту його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та виконання ним особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Наявність таких обставин є правовою підставою для подачі командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.
Водночас із змісту Додатку 6 до Порядку № 413 слідує, що у довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зазначається про те, що особа дійсно у відповідний період брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у відповідній області, районі, населеному пункті. Підстава – один з документів, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до таких заходів, відомостей про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі – Доручення від 23.06.2022 №912/з/29) Міністр оборони України визначив, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі – бойові дії або заходи) необхідно розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
У пункті 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 зазначено: "Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави – відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Водночас пунктом 5 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 установлено, що виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) – особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління – командирам (начальникам) військових частин.
У цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 грн за місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що визначальним для вирішення даного спору є не формальне заперечення відповідача щодо відсутності участі позивача у бойових діях, а встановлення на підставі належних і допустимих доказів факту виконання ним завдань, які за своїм змістом охоплюються поняттям «безпосередня участь у бойових діях або заходах» у розумінні Порядку № 413 та Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у період з 28.02.2022 по 14.06.2024 неодноразово виконував бойові завдання у складі вогневих груп із відбиття повітряних атак противника (вогневого ураження повітряних цілей) на об`єкті критичної інфраструктури ПС 750 кВ «Вінницька». При цьому, такі обставини не лише не спростовані відповідачем-1, але й підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів, зокрема відомостями з журналу бойових дій, рапортами командування, витягами з наказів про виплату додаткової винагороди, а також особовими картками грошового забезпечення позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що за окремі дні виконання зазначених завдань (зокрема, 10, 17 жовтня 2022 року, 11, 15 листопада 2022 року, 10 грудня 2022 року, 23 січня 2023 року) позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду у підвищеному розмірі до 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Оцінюючи наведені обставини, апеляційний суд виходить з того, що, відповідно до вимог зазначеної постанови, підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн є саме підтверджений факт безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів. Така виплата не може здійснюватися довільно, а передбачає наявність належним чином оформлених первинних документів, зокрема бойових наказів (розпоряджень), журналів бойових дій, рапортів командирів підрозділів тощо.
Отже, встановлення відповідачем-1 факту виконання позивачем відповідних завдань та наявності документального підтвердження цього факту вже відбулося на стадії прийняття рішень про виплату йому підвищеної додаткової винагороди. Відтак, подальше заперечення тих самих обставин у межах спірних правовідносин є взаємовиключним та свідчить про непослідовність позиції суб`єкта владних повноважень.
Крім того, як правильно врахував суд першої інстанції, матеріали справи містять відомості про нагородження позивача почесним нагрудним знаком «Хрест Військова честь» відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, що також свідчить про належну оцінку його дій як таких, що пов`язані з виконанням завдань із захисту держави в умовах воєнного стану.
При цьому, з витягу з подання командування військової частини НОМЕР_1 вбачається, що підставою для нагородження позивача стало безпосереднє виконання ним бойового завдання 07.08.2023 у складі вогневої групи з прикриття повітряного простору, під час якого він, діючи в умовах реальної загрози, здійснив вогневе ураження ворожого безпілотного літального апарата, що дозволило запобігти ураженню об`єкта критичної інфраструктури та забезпечити безпеку цивільного населення.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позивач фактично виконував бойові (службові) завдання, які за своїм змістом прямо відповідають переліку завдань, визначених пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, зокрема бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей.
Колегія суддів окремо наголошує, що аналіз положень зазначеного Доручення дає підстави для висновку, що виконання таких завдань визнається безпосередньою участю у бойових діях незалежно від того, чи здійснювалися вони у районах ведення активних бойових дій. Отже, визначальним є характер виконуваних завдань, а не територіальний критерій їх виконання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.11.2025 у справі № 520/18153/23 та від 22.04.2025 у справі № 520/17681/23, у яких наголошено, що виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей саме по собі свідчить про безпосередню участь у бойових діях у розумінні чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності підстав для оформлення довідки за формою, передбаченою додатком 6 до Порядку № 413, з посиланням на те, що позивач не перебував у районах ведення бойових дій. Такі доводи базуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не враховують змісту виконуваних позивачем завдань.
Натомість, сукупність наявних у справі доказів підтверджує факт безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що відповідно до вимог Порядку № 413 зумовлює обов`язок командира військової частини у визначений строк оформити та подати на розгляд уповноваженої комісії довідку за встановленою формою.
Оскільки відповідач-1 такого обов`язку не виконав, у тому числі після звернення позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 .
Колегія суддів погоджується із підходом суду першої інстанції щодо обрання належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача.
Вирішуючи питання про спосіб захисту, апеляційний суд виходить з того, що встановлення судом факту протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме по собі не забезпечує реального поновлення порушеного права, якщо не супроводжується покладенням на такого суб`єкта обов`язку вчинити конкретні дії, спрямовані на усунення допущеного порушення.
Разом з тим, як убачається зі змісту правового регулювання спірних відносин, питання щодо оформлення довідки про безпосередню участь військовослужбовця у відповідних заходах належить до компетенції командування військової частини, яке здійснює оцінку наявних документів та фактичних обставин проходження служби. Водночас таке повноваження не є абсолютним і не передбачає можливості довільного вирішення питання за відсутності або всупереч наявним доказам.
Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку судом встановлено наявність достатніх та належних доказів, які підтверджують безпосередню участь позивача у заходах, визначених законодавством, а відтак відсутні правові підстави для відмови у вчиненні відповідачем-1 дій, передбачених Порядком № 413.
За таких обставин обов`язок відповідача-1 щодо оформлення та подання відповідної довідки не пов`язаний із здійсненням дискреційного розсуду у класичному розумінні, оскільки за наявності встановлених судом фактів та визначених законом умов у суб`єкта владних повноважень відсутня альтернатива щодо вибору варіанту поведінки - він зобов`язаний діяти у спосіб, прямо передбачений нормативно-правовими актами.
Відтак, покладення судом обов`язку на відповідача-1 розглянути питання щодо оформлення довідки з урахуванням правової оцінки, наданої судом, не є втручанням у дискреційні повноваження, а виступає належним способом захисту порушеного права, спрямованим на забезпечення його ефективного відновлення.
При цьому апеляційний суд вважає обґрунтованим те, що суд першої інстанції не підміняв собою відповідний орган військового управління та не приймав рішення замість нього, а лише зобов`язав останнього діяти відповідно до вимог закону та з урахуванням встановлених у справі обставин.
Такий підхід узгоджується як із положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, так і з практикою Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення ефективного судового захисту, який має не декларативний, а реальний характер.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту є пропорційним, належним та достатнім для відновлення порушеного права позивача, відповідає характеру допущеного порушення та спрямований на досягнення фактичного результату - вирішення питання щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій у встановленому законом порядку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а підстав для зміни чи скасування рішення суду в частині визначеного способу захисту колегія суддів не вбачає.
Водночас колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується.
З огляду на межі апеляційного перегляду, визначені статтею 308 КАС України, апеляційний суд переглядає судове рішення лише в оскарженій частині, у зв`язку з чим не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.