Справа № 539/352/26
Провадження № 1-кп/539/177/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року     місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 12025175570000587, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2025 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не є депутатом та особою з інвалідністю, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого 09 січня 2025 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України до одного року пробаційного нагляду,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
Історія провадження
До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2025 року за № 12025175570000587 щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 539/352/26 між суддями від 30 січня 2026 року визначено головуючого суддю Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 04 лютого 2026 року, яке у подальшому відкладено на 19 лютого 2026 року у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.
Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд. Судовий розгляд неодноразово відкладено за клопотаннями захисника та у зв`язку з неявкою обвинуваченого.
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 , будучи засудженим 09 січня 2025 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною першою статті 309 КК України до одного року пробаційного нагляду, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», восени 2025 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи поблизу території парку Лубенського лісотехнічного коледжу імені В. Д. Байтали, що за адресою: вулиця Драгоманова в місті Лубнах Полтавської області, побачив зростаючі рослини, зовні схожі на рослини коноплі. Достовірно знаючи, що конопля є нарковмісною рослиною, останній умисно, в період дозрівання, вирвав рослину, яку залишив для власного вжитку, без мети збуту.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_3 із рослини коноплі незаконно виготовив наркотичний засіб шляхом висушування та подрібнення з метою приведення до придатного для вживання стану - куріння. Вказану наркотичну речовину ОСОБА_3 залишив незаконно зберігати за місцем проживання, на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , для власного вживання, без мети збуту.
У подальшому, 13 грудня 2025 року о 19 годині 18 хвилин, працівниками Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області неподалік будинку № 1 на 4-му провулку Тернівської в місті Лубнах Полтавської області зупинено ОСОБА_3 , який під час перевірки документів добровільно видав полімерний пакет з речовинами рослинного походження в сухому та подрібненому стані, які відповідно до висновку експерта від 17 грудня 2025 року № СЕ-19/117-25/27134-НЗПРАП є канабісом та в перерахунку на суху речовину становлять 5,846 г та 1,347 г, які ОСОБА_3 незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Отже, загальна маса наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - «Канабіс» становить 7,193 г, які ОСОБА_3 незаконно придбав, виготовив та зберігав для власного вживання, без мети збуту, вчинивши зазначені дії протягом року після засудження за цією статтею.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення
ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинених протягом року після засудження за частиною першою статті 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України.
Позиція сторін судового провадження
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначені в обвинувальному акті, підтримала у повному обсязі, просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України. Вказувала на необхідність застосувати покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням статті 75 КК України, тобто зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням відповідних обов`язків, визначених статтею 76 КК України. Зазначила про необхідність стягнення із ОСОБА_3 на користь держави витрат на залучення експерта у розмірі 2 674,20 грн, вирішення питання щодо речових доказів. Звернула увагу на щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Вказувала, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, хоча і перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, проте відповідно до висновку експерта на час вчинення кримінального правопорушення та на даний час усвідомлював (усвідомлює) значення своїх дій та міг (може) ними керувати.
Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, прав участь у слідчому експерименті тощо, характеризується позитивно. Просив призначити обвинуваченому мінімальну міру покарання із застосуванням статті 75 КК України та покладенням відповідних обов`язків, визначених статтею 76 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив зазначене кримінально каране діяння. Обвинувачений ОСОБА_3 вказував, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Погодився та підтримав позицію свого захисника щодо міри покарання.
Норми права, висновки та мотиви суду
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.
Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 309 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Канабіс, згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.
За змістом частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина друга статті 65 КК України).
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Відповідно до статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Щире каяття обвинуваченого полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих пунктом 1 частини другої статті 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування частини третьої статті 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання ОСОБА_3 у судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, його показання є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене, з урахуванням ставлення винної особи до вчиненого та висловленого обвинуваченим жалю з приводу вчиненого, на думку суду, свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора, з якою погодився і захисник, про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих матеріалів, матеріалів щодо речових доказів та витрат на експертизу.
Згідно з довідкою Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18 грудня 2025 року № 3194/01-09 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку лікаря-невропатолога не перебуває. Знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2002 року.
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Полтавського обласного наркологічного диспансеру Полтавської обласної ради» від 16 грудня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під динамічним наркологічним спостереженням з 2021 року. 
За змістом характеристики з місця проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.
У висновку судово-психіатричної експертизи Полтавської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 21 січня 2026 року № 42 зазначено, що ОСОБА_3 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, укладеної психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіоїдів, канабіноїдів), синдром залежності і за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь яким хронічним психічним захворюванням ОСОБА_3 не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіоїдів, канабіноїдів). На даний час застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.
Згідно з досудовою доповіддю органу пробації за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 показали високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, тобто небезпека може виникати періодично в залежності від посилення впливу криміногенних факторів. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків відповідно до частини третьої статті 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації. 
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2025 року визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. На підставі частини другої статті 59-1 КК України покладено на вказаний строк на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За змістом повідомлення Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 18 травня 2026 року строк покарання, призначений ОСОБА_3 вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2025 року, закінчився 12 лютого 2026 року та цього ж дня він був знятий з обліку по відбуттю строку покарання. Обов`язки, покладені на нього судом, ОСОБА_3 виконував у повному обсязі.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за частиною другою статті 309 КК України (незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею). Дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією частини другої статті 309 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином;
- особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні малолітніх дітей не має, з середньою освітою, не є особою з інвалідністю, не є депутатом, неодружений, раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебуває на обліку лікаря- невропатолога;
- обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно зі статтею 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій.
Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діянь ОСОБА_3 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, судом не встановлено, тому обвинувачений підлягає покаранню на загальних підставах.
Зважаючи на особу винного, пом`якшуючі його покарання обставини, які у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також з урахуванням усіх викладених обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме за частиною другою статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Разом з тим, враховуючи особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого, а також зважаючи на те, що санкція частини другої статті 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експерта (висновок експерта від 17 грудня 2025 року № СЕ-19/117-25/27134-НЗПРАП) у розмірі 2 674,20 грн.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Підстави для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.
Керуючись статтями 50, 65-67, 75, 76 КК України, статтями 2, 7, 84, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_3 витрати на залучення експерта у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок на користь держави.
Речовий доказ - полімерний пакет з речовиною рослинного походження в сухому, подрібненому стані, що знаходиться в опечатаному полімерному сейф-пакеті НПУ ІСR0102920-12025175570000587 від 14 грудня 2025 року, який зберігається в кімнаті речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити.
Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом проведення огляду місця події та DVD-R диск із відеозаписом з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників поліції залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя        ОСОБА_1