ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/19753/25 пров. № А/857/5029/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року (головуючий суддя Сподарик Н.І., м. Львів) у справі № 380/19753/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 під час прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби з 01.07.1983 по 24.05.1985, що становить 01 рік 10 місяців 24 дні; половини періоду навчання на денній формі у Вищій слідчій школі МВС СРСР (надалі перейменованій у Вищу слідчу школу МВС рф) з 01.08.1988 по 29.07.1992, що становить 01 рік 11 місяців 29 днів; періоду роботи на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 01.09.1992 по 20.08.1994, що становить 01 рік 11 місяців 20 днів та періоду роботи на посаді старшого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 20.08.1994 по 09.04.2001, що становить 06 років 07 місяців 21 день, а загалом – 12 років 06 місяців 04 дні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді для призначення довічного грошового утриманням судді у відставці період проходження строкової військової служби з 01.07.1983 по 24.05.1985, що становить 01 рік 10 місяців 24 дні; половини періоду навчання на денній формі у Вищій слідчій школі МВС СРСР (надалі перейменованій у Вищу сліду школу МВС рф) з 01.08.1988 по 29.07.1992, що становить 01 рік 11 місяців 29 днів; періоду роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 01.09.1992 по 20.08.1994, що становить 01 рік 11 місяців 20 днів та періоду роботи на посаді старшого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 20.08.1994 по 09.04.2001, що становить 06 років 07 місяців 21 день, а загалом – 12 років 06 місяців 04 дні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 82% суддівської винагороди, зазначеної в довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №42, виданої 15.11.2023 Восьмим апеляційним адміністративним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з дати призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – з 18 червня 2025 року. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення судом норм матеріального права. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що заява позивача про перерахунок пенсії в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, не зареєстрована. Також зазначає, що cтаттею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко визначено посади, що зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Вказує, що зазначеним переліком не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання, періоду проходження строкової військової служби та періоду роботи на посаді слідчого. Таким чином, протиправності у діях пенсійного органу не вбачає.
Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.06.2025 на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 839/0/15-25 від 22.04.2025 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку” звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
18.06.2025 на підставі Наказу № 189/к/тв від 18.06.2025 “Про відрахування зі штату суду Романа Коваля”, позивача відраховано зі штату Восьмого апеляційного адміністративного суду з 17 червня 2025 року, як такого, що звільнений у відставку.
Відповідно до розрахунку стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , виданого головою Восьмого апеляційного адміністративного суду, стаж позивача становить 36 років 08 місяців 15 днів:
- служба в рядах Радянської армії – 01.07.1983-24.05.1985 – 01 рік 10 місяців 24 дні;
- слухач Вищої слідчої школи МВС рф 01.08.1988 – 29.07.1992 (зарах. 1/2 строку) – 01 рік 11 місяців 29 днів;
- слідчий відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області – 01.09.1992 – 20.08.1994 – 01 рік 11 місяців 20 днів;
- старший слідчий відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області – 06 років 07 місяців 21 день;
- суддя Шепетівського міського суму Хмельницької області – 10.04.2001-26.03.2004 -02 роки 11 місяців 17 днів;
- суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області – 27.03.2004 – 10.06.2008 – 04 роки 02 місяці 15 днів;
- суддя Хмельницького окружного адміністративного суду – 11.06.2008 – 02.02.2011 – 02 роки 07 днів 23 дні;
- суддя Львівського апеляційного адміністративного суду 03.02.2011 – 01.10.2018 – 07 років 08 місяців 00 днів;
- суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду – 02.10.2018 – 17.06.2025 – 06 років 08 місяців 16 днів.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, в якій просив зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 01.07.1983 по 24.05.1985, що становить 01 рік 10 місяців 24 дні; половину періоду навчання на денній формі у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.08.1988 по 29.07.1992 (зараховано 1/2 строку навчання), що становить 01 рік 11 місяців 29 днів; роботу на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 01.09.1992 по 20.08.1994, що становить 01 рік 11 місяців 20 днів та роботу на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області з 20.08.1994 по 09.04.2001, що становить 06 років 07 місяців 21 день.
Також просив здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у розмірі 82% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 18.06.2025.
Листом від 12.09.2025 №19147/20282/К-52/8-1300/28, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказано, що зарахування до стажу судді, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи слідчим, чинним законодавством не передбачено.
Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував зазначені періоди до стажу судді, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Статтею 137 Закону №1402-VIIІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Також колегія суддів вважає за необхідне звернути на те, що згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На день призначення позивача на посаду судді (10.04.2001) зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Відповідно до статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також відповідно до аб. 2 ст. 1 Указу Президента України №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” від 10.07.1995 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент призначення позивача суддею, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, періоду проходження строкової служби. 
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 12.07.2019 у справі №404/5988/17, від 31.10.2019 №766/17221/16-а, від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а, від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 31.08.2022 у справі №695/2602/17, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначається на момент призначення на посаду судді вперше.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.
Велика Палата Верховного Суду констатувала, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач у період із 01.07.1983 по 24.04.1985 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджується відомостями у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 31.05.1983, обліково-послужною карткою до вказаного військового квитка та записами трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Отже, період проходження строкової служби (1 рік 10 місяців 24 дні) підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку.
Також позивач у період з 01.08.1988 по 29.07.1992 навчався на денній формі навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР (надалі перейменовано у Вищу слідчу школу МВС рф) за скеруванням УВС Львівського облвиконкому МВС України, що підтверджується відомостями, зазначеними у дипломі серії НОМЕР_3 від 29.07.1992, послужному списку, особовий номер С-579396, атестації від 24.07.1992, рапорті про перерозподіл на роботу, наказі від 28.08.1988 про відрядження позивача для навчання до Вищої слідчої школи ВМС СРСР.
Статтею 18 Закону України “Про міліцію” від 20.12.1990 №565-ХІІ визначено, що навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.
Відповідно до пунктів 1, 7 Розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від от 23 жовтня 1973 року № 778 (у редакції, чинній на час навчання позивача у Вищій слідчій школі), до рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ відносяться особи, які перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР, яким присвоєно спеціальні звання, встановлені Президіумом Верховної Ради СРСР. Військовозобов`язані, призначені на посади рядового і начальницького складу міліції, а також зараховані курсантами шкіл міліції, знімаються з військового обліку та перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що половина періоду навчання на денній формі (01 рік 11 місяців 29 днів) також підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції, позивач у період з 01.09.1992 по 20.08.1994 працював на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області, у період з 20.08.1994 по 09.04.2001 на посаді старшого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, роботу на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області, у період з 20.08.1994 по 09.04.2001, що становить 01 рік 11 місяців 20 днів та на посаді старшого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шепетівки і району Хмельницької області, у період з 20.08.1994 по 09.04.2001, що становить 06 років 07 місяців 21 день (в загальному 8 років 6 місяців 5 днів).
Щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 82% суддівської винагороди, зазначеної в довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №42, виданої 15.11.2023 Восьмим апеляційним адміністративним судом, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 142 Закону №1402, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по З 1 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців -які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
З врахуванням висновків суду про протиправне незарахування позивачу суддівського стажу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідача слід зобов`язати здійснити з 18 червня 2025 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 82% суддівської винагороди, зазначеної в довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №42, виданої 15.11.2023 Восьмим апеляційним адміністративним судом.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 380/19753/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш