Справа №484/1312/26
Провадження №2/484/1188/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.
секретар судового засідання – Бикова О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 280620 грн 00 коп., франшизу в розмірі 3200 грн 00 коп., витрати пов`язані із проведенням експертизи в сумі 11550 грн 00 коп. та 8000 грн 00 коп., а всього 303370 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 30000 грн 00 коп.
Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказала, що 11.03.2025 о 17.40 год. не отримавши у встановленому законом порядку право на користування транспортним засобом будь-якої категорії, керував технічно справним автомобілем марки «MERCEDES - BENZ E 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, рухаючись по вул.Одеській в м.Первомайськ Миколаївської області зі сторони вул. О. Коротченко в напрямку вул.Грушевського, безпосередньо перед майданчиком для паркування транспортних засобів магазину «Меблі» ОСОБА_2 , здійснив лівий поворот ліворуч і при цьому виїхав на смугу руху мотоцикла марки «SUZUKI VZ 1500», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП мотоцикл «SUZUKI VZ 1500», який належить на праві власності позивачу, який зазнав значні механічні пошкодження. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.10.2025 у справі №484/3938/25 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно висновку №05-26 суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 від 11.03.2026, вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП 11.03.2025 становить 421086 грн 00 коп. Дефектування мотоциклу після ДТП із врахуванням ПДВ, проведеного ДП «Авто Інтернешнл» становить 11550 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією від 13.12.2015. Вартість робіт по проведенню оцінки, які сплатив позивач оцінювачу, складає 8000 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією від 17.03.2026. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MERCEDES - BENZ E 200» була застрахована за договором цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика ТАС АТ «СГ-ТАС» згідно полісу №АТ 5045546 від 24.06.2024 по 25.06.2025. Страховою компанією було відшкодовано позивачу 140465 грн 17 коп. відповідно до платіжної інструкції від 21.11.2025, що становить максимальну суму ліміту відповідно до страхового полісу. Зважаючи на той факт, що частина шкоди відшкодована страховою компанією, то із відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю ремонту та сумою виплаченою страховиком, що становить 280620 грн 83 коп., розмір франшизи 3200 грн 00 коп. та витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги в сумі 30000 грн 00 коп.
Ухвалою від 27.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначені строки для подачі заяв по суті.
Ухвалою від 16.04.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначена справа
до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не прибула, надала заяву слухати справу без її участі та участі позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодившись із розміром завданої майнової шкоди, та не заперечував проти їх задоволення.
Дослідивши докази, надані позивачем, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що відповідач 11.03.2025 о 17.40 не отримавши у встановленому законом порядку право на користування транспортним засобом будь-якої категорії, керував технічно справним автомобілем марки «MERCEDES - BENZ E 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, рухаючись по вул.Одеській в м.Первомайськ Миколаївської області зі сторони вул. О. Коротченко в напрямку вул.Грушевського, безпосередньо перед майданчиком для паркування транспортних засобів магазину «Меблі» ОСОБА_2 , здійснив лівий поворот ліворуч і при цьому виїхав на смугу руху мотоцикла марки «SUZUKI VZ 1500», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП мотоцикл «SUZUKI VZ 1500», який належить на праві власності позивачу, який зазнав значні механічні пошкодження.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.10.2025 у справі №484/3938/25 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не належить.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Згідно із звітом №05-26 ФОП ОСОБА_3 про незалежну оцінку майна з використання вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові мотоцикла «SUZUKI VZ 1500», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, становить 421086 грн 00 коп. (а.с.3-32)
Вартість послуг виконавця по проведенню автотоварознавчого дослідження і визначення матеріального збитку власникові мотоцикла «SUZUKI VZ 1500», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 8000 грн 00 коп. Факт сплати вказаної суми позивачем підтверджується доданою до позову платіжною інструкцією №0ХХ1-1064ЕСЕ8-1Р16 від 17.03.2026 (а.с.40).
Відповідно до Акту виконаних робіт №1402371_ВН_374863 від 13.12.2025 ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» дефектування власникові мотоцикла «SUZUKI VZ 1500», реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП становить 11550 грн 00 коп. (а.с.38) Факт сплати вказаної суми позивачем підтверджується платіжною інструкцією АТ «Ощадбанк» №5 від 13.12.2025 (а.с.36).
Згідно із полісом №АТ/5045546 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власності наземних транспортних засобів ОСОБА_4 щодо належного йому автомобіля MERCEDES - BENZ E 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, яким керував ОСОБА_2 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» з визнанням страхової суми за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160000 грн 00 коп., а розмір франшизи встановлено в сумі 3200 грн 00 коп.
21.11.2025 АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_1 максимально можливу суму страхового відшкодування, передбачену полісом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 140465 грн 17 коп. (а.с.39)
Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 03.10.2018 у справі №686/17155/15-ц вказав, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку в страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Тобто, страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Враховуючи викладене, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
За такого, дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи, яка є малозначною, обсяг виконаних робіт, а також клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на професійну (правничу) допомогу у сумі 30000 грн 00 коп. не відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг та критерію розумності їхнього розміру, а відтак вважає за необхідне зменшити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді, до 3000 грн 00 коп.
Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, був звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.258,259,263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 280620 грн 00 коп., франшизу в розмірі 3200 грн 00 коп., витрати пов`язані із проведенням експертизи в сумі 11550 грн 00 коп. та 8000 грн 00 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн 00 коп., а всього 294820 (двісті дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 2838 (дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Інформація про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А.Медведєва