ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16750/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/16750/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення виражене в листі №14549-8640/П-01/8-0400/25 від 27.03.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову з питання зарахування стажу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 : з 11.07.1991 р. по 21.01.1998 р. на фірмі «Ліс» Республіка Білорусь; з 21.01.1998-22.09.1999 в санаторії-профілакторії фірми «Ліс»; з 07.10.1999 -11.11.1999 зареєстрована безробітною в Оршанському регіональному центрі зайнятості населення Республіки Білорусь; з 11.11.1999-10.01.2000 в державному архіві м. Орша Республіки Білорусь; з 09.02.2000 - 03.11.2000 на заводі РУП «Оршанський авіаційний ремонтний завод» Республіки Білорусь; 08.11.2000-19.12.2000 Оршанське державне підприємство «Дорошник»; 21.12.2000-12.06.2001 на заводі «Оршанський авіомонтажний завод» м. Орша Республіки Білорусь;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.01.1992 по 12.06.2001 на території Республіки Білорусь з дня призначення пенсії за віком, а саме з 17.12.2024. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 р року по 12.06.2001 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 : з 11.07.1991 р. по 21.01.1998 р. на фірмі «Ліс» Республіка Білорусь; з 21.01.1998-22.09.1999 в санаторії-профілакторії фірми «Ліс»; з 07.10.1999 - 11.11.1999 зареєстрована безробітною в Оршанському регіональному центрі зайнятості населення Республіки Білорусь; з 11.11.1999-10.01.2000 в державному архіві м. Орша Республіки Білорусь; з 09.02.2000 - 03.11.2000 на заводі РУП «Оршанський авіаційний ремонтний завод» Республіки Білорусь; 08.11.2000-19.12.2000 Оршанське державне підприємство «Дорошник»; 21.12.2000-12.06.2001 на заводі «Оршанський авіомонтажний завод» м. Орша Республіки Білорусь.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 17 грудня 2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням зарахованого до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 р року по 12.06.2001 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 12.06.2001 року підтверджений відомостями трудової книжки НОМЕР_2 , та має бути зарахований до її страхового стажу. Доводи відповідача викладені в листі від 27.03.2025 року щодо припинення дії угоди між Урядом України та Урядом республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення не є підставами для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача у спірний період до страхового стажу, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень, а позивач працювала у республіці Білорусь в той час, коли Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому, суд зазначив, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинену 14 грудня 1995 року в м. Києві та ратифіковану Законом України від 22 листопада 1996 року № 546/96-ВР , денонсовано Законом України від 29.05.2023 № 3117-IX «Про денонсацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення». Відтак, періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 : з 11.07.1991 по 21.01.1998 на фірмі «Ліс» Республіка Білорусь; з 21.01.1998-22.09.1999 в санаторії-профілакторії фірми «Ліс»; з 07.10.1999 - 11.11.1999 зареєстрована безробітною в Оршанському регіональному центрі зайнятості населення Республіки Білорусь; з 11.11.1999-10.01.2000 в державному архіві м. Орша Республіки Білорусь; з 09.02.2000 - 03.11.2000 на заводі РУП «Оршанський авіаційний ремонтний завод» Республіки Білорусь; 08.11.2000-19.12.2000 Оршанське державне підприємство «Дорошник»; 21.12.2000-12.06.2001 на заводі «Оршанський авіомонтажний завод» м. Орша Республіки Білорусь, не враховано у зв`язку із припиненням з 23.12.2023 дії Угоди, при перерахунку пенсій громадянам, які проживали/працювали на території Республіки Білорусь. Таким чином до страхового стажу при перерахунку пенсії зараховуються лише періоди роботи (служби) на території Республіки Білорусь по 31 грудня 1991.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком (а.с. 17).
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням від 06.03.2025 року з питання зарахування до стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 12.06.2001 на території Республіки Білорусь, оскільки такі не враховані відповідачем при призначенні позивачці пенсії за віком. 
За результатами розгляду звернення від 06.03.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь листом від 27.03.2025 № 14549-8640/П-01/8-0400/25, у якому вказано, що відповідно до роз`яснень Міністерства закордонних справ України дія Угоди між Урядом Україною та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення припинила свою дію для України 23.12.2023 року. Вказує, що період роботи в Республіці Білорусь з 01.01.1992 по 12.06.2001 згідно трудової книжки НОМЕР_2 не враховано у зв`язку із припиненням з 23.12.2023 року дії Угоди, при призначенні пенсій/поновленні раніше призначених громадянам, які проживали/працювали на території Республіки Білорусь. До страхового стажу при призначенні пенсії зараховані періоди роботи (служби) на території Республіки Білорусь по 31 грудня 1991 року (а.с. 16). 
Правомірність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача на території Республіки Білорусь є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як встановлено судом, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , НОМЕР_2 наявна інформація про працю позивача у Республіці Білорусь у період з 11.07.1991 року по 12.06.2001 року: з 11.07.1991 р. по 21.01.1998 р. на фірмі «Ліс» Республіка Білорусь; з 21.01.1998-22.09.1999 в санаторії-профілакторії фірми «Ліс»; з 07.10.1999-11.11.1999 зареєстрована безробітною в Оршанському регіональному центрі зайнятості населення Республіки Білорусь; з 11.11.1999-10.01.2000 в державному архіві м. Орша Республіки Білорусь; з 09.02.2000-03.11.2000 на заводі РУП «Оршанський авіаційний ремонтний завод» Республіки Білорусь; 08.11.2000-19.12.2000 Оршанське державне підприємство «Дорошник»; 21.12.2000-12.06.2001 на заводі «Оршанський авіомонтажний завод» м. Орша Республіки Білорусь (а.с. 10-15).
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу вищезазначеного періоду, пенсійний орган виходив з того, що з 23 грудня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14 грудня 1995 року.
Згідно з п. 5-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Законом України від 22.11.1996 за № 546/96-ВР «Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення» ратифіковано «Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення», підписану в м. Києві 14 грудня 1995.
Згідно зі ст. 6 Угоди при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.
За ст. 16 Угоди кожна Договірна Сторона має право денонсувати цю Угоду, повідомивши письмово про це іншу Договірну Сторону. Дія цієї Угоди припиняється з дня, вказаного у повідомленні, але не раніше ніж через шість місяців з дня, наступного за днем отримання повідомлення. Права громадян, набуті згідно положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.
В подальшому, Законом України від 29.05.2023 №3117-IX «Про денонсацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення» денонсовано «Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення», вчинену 14 грудня 1995 в м. Києві та ратифіковану Законом України від 22 листопада 1996 № 546/96-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1997 р., № 5, ст. 30).
Разом з цим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки не зарахований відповідачем до страхового стажу період роботи в Республіці Білорусь відноситься до періоду, коли Угода від 14 грудня 1995 була чинною для України, спірні періоди роботи мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Крім того судом враховано, що спірні періоди роботи позивача в Республіці Білорусь підтверджуються записами трудової книжки, зауважень щодо таких записів пенсійним органом не наведено, а тому, враховуючи правові висновки Верховного Суду викладені у постанові 21 лютого 2020 прийнятої у справі № 291/99/17, відповідно до яких обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, в тому числі на підставі записів трудової книжки, спірний період роботи позивач на території Республіки Білорусь має бути зараховані до страхового стажу. 
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/16750/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/16750/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Сафронова