ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2777/26
08 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУ ПФУ, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ ДВС, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови старшого держаного виконавця Відділу ДВС від 20.04.2026 ВП №80591871 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1938/25.
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою протиправно накладено штраф за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №500/1938/25, яке набрало законної сили 21.01.2026, і яким зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
ГУ ПФУ зазначає, що 16.03.2026 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/1938/25 у цій справі. Постановою державного виконавця від 25.03.2026 відкрито виконавче провадження та зобов`язано ГУ ПФУ виконати вимоги виконавчого листа №500/1938/25 від 16.03.2026, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом. Листом №1900-0902-5/15934 ГУ ПФУ повідомило орган ДВС про те, що рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. Виконання рішення підтверджується розпорядженням ГУ ПФУ про здійснення перерахунку з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. В результаті виконання рішення суду розмір пенсії з 01.03.2026 склав 26363,66 грн. Заборгованість відсутня.
Ще позивач посилається на Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902 (далі – Порядок), яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Видатки на виплату нарахованих пенсій за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухваленні після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством. 
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.
Ухвалою суду від 06.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Одночасно цією ухвалою суду зобов`язано позивача до 15.05.2026 надати суду докази нарахування стягувачу недоплаченої пенсії на виконання рішення суду, а також щодо поважності причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення суду боржником та які не залежали від його власного волевиявлення; зобов`язано відповідача до 15.05.2026 надати суду всі матеріали, що стосуються предмета позову, у тому числі матеріали виконавчого провадження №80591871.
У строк, встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву, відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також надійшли матеріали виконавчого провадження.
ГУ ПФУ у строк, встановлений судом, доказів, які витребовував суд не надав, поважності причин невиконання вимог ухвали суду не навів. При цьому разом з позовною заявою позивач надав лише один розрахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2026.
Жодних доказів нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1938/25 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 позивач не надав. Пояснення позивача у позовній заяві про перерахунок пенсії стосуються періоду з 01.03.2026, тоді як виконання судового рішення охоплюється періодом з 01.02.2023.
Ухвалою суду від 25.05.2026 зобов`язано ГУ ПФУ до 29.05.2026 надати суду докази виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1938/25, а саме: копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, докази перерахунку та виплати ГУ ПФУ пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 (з урахуванням раніше виплачених сум) на підставі цієї довідки, у тому числі за період з 01.02.2023 по 28.02.2026, копію розпорядження про здійснення перерахунку пенсії стягувачу з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, докази виплати пенсії стягувачу з 01.03.2026 у розмірі, обчисленому на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1938/25, а також суд зобов`язав надати пояснення щодо поважності причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення суду боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, якщо таке не виконане за період з 01.02.2023, вжиті позивачем заходи для виконання рішення суду, або докази виконання рішення суду з 01.02.2023 (у разі його виконання) в частині нарахування та виплати пенсії позивачу у новому розмірі. Одночасно цією ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до двадцяти днів. 
Позивач надіслав до суду додаткові пояснення та докази.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2025, яке набрало законної сили 21.01.2026, у справі №500/1938/25 зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Тернопільським окружним адміністративним судом 16.03.2026 видано виконавчий лист у справі №500/1938/25.
На підставі заяви стягувача державним виконавцем Відділу ДВС 25.03.2026 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80591871 з виконання цього виконавчого листа. У цій постанові встановлено боржнику ГУ ПФУ строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів 9а.с.30-32).
ГУ ПФУ листом від 06.04.2026 №815/21-26 повідомило державного виконавця Відділу ДВС про те, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2026, виконано в лютому 2026 року. Заборгованість відсутня (а.с.32зворот-33). 
Листом від 08.04.2026 №853/21-26 позивач додатково направив державному виконавцю протокол перерахунку пенсії ОСОБА_1 . За змістом цього протоколу ОСОБА_1 з 01.03.2026 перераховано пенсію з грошового забезпечення у розмірі 48797,25 грн, основний розмір пенсії (70 відсотків) склав 34158,08 грн, розмір пенсії з надбавками і індексацією - 37158,08 грн, проте з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати з 01.03.2026 визначена сума 26363,66 грн (а.с.33зворот-34).
Надалі до державного виконавця Відділу ДВС звернувся стягувач з заявою від 07.04.2026 про те, що пенсія за період з 01.02.2023 по 28.03.2026 не перерахована на виконання судового рішення (а.с.35). 
20.04.2026 головним державним виконавцем Відділу ДВС прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/1938/25, виданого 16.03.2026 Тернопільським окружним адміністративним судом, та накладено на боржника ГУ ПФУ штраф у розмірі 5100 грн. У змісті постанови державний виконавець зазначила про невиконання рішення суду і неповідомлення поважних причин такого невиконання.
Надалі державним виконавцем направлено боржнику вимогу від 20.04.2026 про зобов`язання виконати вимоги виконавчого листа №500/1938/25, про що повідомити Відділ ДВС.
Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу від 20.04.2026, позивач у межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII “Про виконавче провадження”.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).
Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).
Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що стягувачу ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення (а.с.37).
Судовим рішенням у справі №500/1938/25 зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/4000 від 12.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, який становить 48797,25 грн (а.с.30, 53).
Відповідно до перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 до ухвалення рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 24636,75 грн, 
основний розмір пенсії (90 відсотків) склав 22173,08 грн,
пенсія з індексацією становила 26777,31 грн,
проте з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати з 01.03.2023 визначена сума 20930,00 грн (а.с.37).
За змістом перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 на виконання рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 48797,25 грн, тобто з нового грошового забезпечення, 
основний розмір пенсії (70 відсотків) склав 34158,08 грн, тобто зменшено відсотковий розмір пенсії з 90 до 70 відсотків,
до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.03.2023 визначена сума 26777,31 грн (а.с.55 зворот), що більше від пенсії до перерахунку на 26777,31 грн - 20930,00 грн = 5847,31 грн.
Отже, у випадку перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії стягувача з 01.03.2023 навіть у разі зменшення відсоткового розміру з 90 до 70 та обмеження пенсії максимальним розміром збільшився на 5847,31 грн щомісяця до наступного перерахунку.

Відповідно до перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 до ухвалення рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 24636,75 грн, 
основний розмір пенсії (90 відсотків) склав 22173,08 грн,
пенсія з індексацією становила 26777,31 грн,
проте з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати з 01.03.2024 визначена сума 26777,31 грн (а.с.37 зворот).
За змістом перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 на виконання рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 48797,25 грн, тобто з нового грошового забезпечення, 
основний розмір пенсії (70 відсотків) склав 34158,08 грн, тобто зменшено відсотковий розмір пенсії,
пенсія з індексацією становила 35658,08 грн,
до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.03.2024 визначена сума 26777,31 грн (а.с.55), що в цьому випадку дорівнює сумі пенсії, яка була до перерахунку. 

Відповідно до перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 до ухвалення рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 24636,75 грн, 
основний розмір пенсії (90 відсотків) склав 22173,08 грн,
пенсія з індексацією становила 29777,31 грн,
проте з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати з 01.03.2025 визначена сума 25113,02 грн (а.с.39).
За змістом перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 на виконання рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії було визначено з грошового забезпечення 48797,25 грн, тобто з нового грошового забезпечення, 
основний розмір пенсії (70 відсотків) склав 34158,08 грн, тобто зменшено відсотковий розмір пенсії,
пенсія з індексацією становила 37158,08 грн,
до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.03.2025 визначена сума 26777,31 грн (а.с.54 зворот), що більше від пенсії до перерахунку на 26777,31 грн - 25113,02 грн = 1644,29 грн.
Отже, і у цьому випадку при перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №500/1938/25 розмір пенсії стягувача з 01.03.2025 навіть у разі зменшення відсоткового розміру з 90 до 70 та обмеження пенсії максимальним розміром збільшився на 1644,29 грн щомісяця до наступного перерахунку.

Водночас у цій справі ГУ ПФУ повідомило державному виконавцю у листах від 06.04.2026 та від 08.04.2026 про виконання рішення суду та відсутність заборгованості. Наведені вище відомості про перерахунок пенсії стягувача, які надані (а можливо й зроблені) лише на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2026 у цій справі свідчать про те, що рішення суду у справі №500/1938/25 не було належно виконане боржником навіть в частині перерахунку пенсії, не беручи до уваги відсутність факту виплати заборгованості чи її обліку з метою подальшої виплати.
ГУ ПФУ у встановлений державним виконавцем строк рішення суду не виконано, а також не надано ні державному виконавцю, ні до суду доказів наявності поважних причин, які унеможливлювали виконання судового рішення у встановлений строк, натомість позивач надав недостовірну інформацію державному виконавцю про виконання рішення суду.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Відділу ДВС правомірно та з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження" прийнято оскаржувану постанову від 20.04.2026 ВП № 80591871 про накладення штрафу на ГУ ПФУ в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази учасників справи на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 272, 287 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76019, код ЄДРПОУ 43316386) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів десяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.