РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/22624/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Приватного підприємства «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» 	
до	Рівненської митниці 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» (далі - позивач) до Рівненської митниці (далі - відповідач), про про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204150/2025/000079/2 від 22.10.2025 року. 
Позовна заява обґрунтована тим, що між SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD та ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку шин, на виконання якого продавцем виставлено інвойс, а позивачем здійснено повну оплату товару та транспортних послуг. З метою митного оформлення товару 22.10.2025 позивачем подано до Рівненської митниці митну декларацію №25UA204150003737U3 разом із документами, передбаченими статтею 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару за основним методом – за ціною договору. Однак митним органом прийнято картку відмови №UA204150/2025/000258 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000079/2 від 22.10.2025, яким митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу. Позивач зазначає, що подані до митного оформлення документи містили усі необхідні відомості для підтвердження митної вартості товару, а наведені митницею зауваження щодо окремих реквізитів документів не впливають на правильність визначення митної вартості. З метою випуску товару у вільний обіг позивачем подано нову митну декларацію та сплачено додатково 203781,92 грн митних платежів. Вважаючи рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, позивач просить суд їх скасувати.
Ухвалою суду від 16.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили окремі неточності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Повідомлено, що оскільки декларантом не подано повного переліку додаткових документів, витребуваних відповідачем, то митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товару. Вважає оскаржуване рішення, прийнятими на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені чинним законодавством, тобто правомірним та обґрунтованим. За таких обставин, просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. 
Позивач надав до суду відповідь на відзив, згідно змісту якої просив позовну заяву задовольнити з підстав, викладених в останній.
Ухвалою суду від 16.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.
Приватне підприємство “ТРАК-ШИНА-СЕРВІС” зареєстроване як юридична особа 31.05.2010; основний вид діяльності за КВЕД: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Інші: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Судом установлено, що 06 січня 2025 року між компанією SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD (Продавець) та Приватним підприємством «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №06012025 від 06.01.2025 року.
Відповідно до підпункту 1.1 Контракту Продавець зобов`язався поставити, а Покупець — прийняти та оплатити шини для вантажних автомобілів, надалі — Товар, відповідно до інвойсів, які є невід`ємною частиною Контракту.
Згідно з підпунктом 2.2 Контракту загальна сума Контракту становить 10 000 000,00 доларів США. Підпунктом 3.1 Контракту визначено, що Покупець купує Товар у кількості, зазначеній в інвойсах.
Відповідно до підпункту 6.2 Контракту Покупець здійснює оплату шляхом перерахування коштів у доларах США у розмірі 60 % вартості Товару на банківський рахунок Продавця, зазначений у проформі-інвойсі. Умови остаточного розрахунку за партію товару визначаються у проформах-інвойсах та/або інвойсах.
Підпунктом 6.3 Контракту передбачено, що Покупець здійснює оплату Товару шляхом перерахування грошових коштів у доларах США на умовах 60 % передплати та 40 % — перед завантаженням партії товару в порту відправлення. Термін оплати кожної окремої партії Товару визначається у відповідних інвойсах на поставку.
Відповідно до підпункту 7.1 Контракту умови поставки кожної окремої партії Товару погоджуються сторонами в інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Поставка товару здійснюється відповідно до правил «ІНКОТЕРМС 2010».
Підпунктом 7.2 Контракту визначено строк постачання товару — з січня 2025 року по січень 2028 року. При цьому строк постачання кожної окремої партії товару зазначається в інвойсах на поставку.
Судом також встановлено, що послуги з транспортування вантажу для ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» з метою забезпечення виконання умов контракту №06012025 від 06.01.2025 року надавалися компанією «Dealex Transport Solution» Aps на підставі договору морського перевезення №DS20/2024 від 15.11.2024 року.
Відповідно до підпункту 1.2 зазначеного договору асортимент, кількість вантажу, маршрут перевезення, особливі умови транспортування, перевалки та зберігання вантажу погоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору.
Згідно з підпунктом 1.3 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Перевізнику вартість робіт, виконаних у межах цього договору.
15 липня 2025 року між ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» та компанією «Dealex Transport Solution» Aps укладено додаткову угоду №16 до договору №DS20/2024 від 15.11.2024 року.
Вказаною додатковою угодою сторони погодили, що Перевізник здійснює транспортування вантажу Замовника — ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» — за маршрутом Циндао, Китай — Рівне, Україна морським та залізничним сполученням. Також сторонами погоджено вартість перевезення вантажу у розмірі 28 350,00 доларів США.
За результатами надання транспортно-експедиційних послуг сторонами складено та підписано акт виконаних робіт №19 від 08.10.2025 року, відповідно до якого вартість транспортування вантажу у контейнерах 5x40'HC HASU4679220, MRSU5191755, MSKU1162892, MSKU1216520, SUDU6652999 за маршрутом Циндао, Китай — Рівне, Україна становила 28 350,00 доларів США.
У вказаному акті зазначено, що послуга надана та спожита за межами митної території України, роботи виконані у повному обсязі, а сторони претензій одна до одної не мають.
Крім того, перевізником надано довідку про транспортні витрати №2110-01ODS від 21.10.2025 року, згідно з якою транспортні витрати з перевезення вантажу в контейнерах 5x40'HC SUDU6652999, HASU4679220, MRSU5191755, MSKU1162892, MSKU1216520 за коносаментом HS125071485 становлять 28 350,00 доларів США та складаються з: транспортування за маршрутом Циндао, Китай — Гданськ, Польща у сумі 18 550,00 доларів США; навантажувально-розвантажувальних робіт, локальних витрат у порту та Т1 у сумі 1 550,00 доларів США; транспортування вантажу залізничним транспортом за маршрутом Гданськ — Шебжешин — пункт пропуску «Хрубешов-Ізов» — Клевань у сумі 8 250,00 доларів США, у тому числі: Гданськ (Польща) — Шебжешин (Польща) — 5 650,00 доларів США; Шебжешин (Польща) — пункт пропуску «Хрубешов-Ізов» — 1 050,00 доларів США; пункт пропуску «Хрубешов-Ізов» — Клевань (Україна) — 1 550,00 доларів США. 
У довідці також зазначено, що страхування вантажу не здійснювалося.
Послуги з митно-брокерського оформлення вантажних митних декларацій для ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» надавалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг з декларування товарів №МБО-26 від 20.01.2025 року.
Судом встановлено, що 24.07.2025 року компанією SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD виставлено ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» рахунок-фактуру (Commercial Invoice) №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 24.07.2025 року на загальну суму 170 987,94 доларів США за товар у загальній кількості 1906 одиниць, а саме шини пневматичні гумові нові для вантажних та легкових автомобілів різних типорозмірів торговельної марки LANVIGATOR, виробництва SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD, країна походження — Китай.
Для належного транспортування товару продавцем також оформлено пакувальний лист (Packing List) №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 24.07.2025 року.
На виконання умов Контракту та виставленого інвойсу ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» здійснило оплату товару на користь компанії SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD, а саме: платіжною інструкцією в іноземній валюті №57 від 15.07.2025 року сплачено суму передплати у розмірі 55 263,00 доларів США; платіжною інструкцією в іноземній валюті №84 від 01.10.2025 року сплачено залишкову суму за інвойсом №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 24.07.2025 року у розмірі 115 724,94 доларів США. 
Таким чином, ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» здійснило повну оплату нерезиденту за товар у загальній сумі 170 987,94 доларів США.
Судом також встановлено, що платіжною інструкцією №84 від 01.10.2025 року додатково здійснено передплату в межах іншої поставки товару згідно з інвойсом №NEU2-TSS-LV-20250401-8 від 03.09.2025 року.
22 жовтня 2025 року з метою митного оформлення товару позивачем подано до Рівненської митниці митну декларацію №25UA204150003737U3 від 22.10.2025 року, згідно з якою митна вартість ввезеного на митну територію України товару визначена у розмірі 170 912,94 доларів США за курсом валюти 41,744 грн за 1 долар США.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, на виконання вимог статті 53 Митний кодекс України, декларантом разом із митною декларацією подано до митного органу пакет документів, зокрема: пакувальний лист, проформу-інвойс, комерційний інвойс, коносамент, накладні УМВС, банківські платіжні документи, рахунок-фактуру щодо транспортно-експедиційних послуг, довідку про транспортні витрати, зовнішньоекономічний контракт, договори перевезення, договір про надання послуг митного брокера, сертифікат походження товару, копії митних декларацій країни відправлення, а також інші супровідні документи.
За результатами перевірки поданих документів декларантом отримано картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару №UA204150/2025/000258, у якій зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з неподанням усіх додаткових документів, витребуваних митницею відповідно до частин 2–4 статті 53 та частини 5 статті 54 Митного кодексу України, а також у зв`язку з наявністю неточностей та розбіжностей у поданих документах.
22.10.2025 року Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000079/2, яким митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Митного кодексу України.
У графі 33 зазначеного рішення митним органом наведено підстави для коригування митної вартості, зокрема зазначено, що: інвойс від 24.07.2025 року №EU2-TSS-LV-20250401-6 не містить реквізитів зовнішньоекономічного контракту; копія митної декларації країни відправлення №431020250000183016 від 05.08.2025 року не містить відміток країни відправлення; платіжне доручення №84 від 01.10.2025 року містить посилання на інші інвойси, що, на думку митного органу, не стосуються даної партії товару; платіжне доручення №57 від 15.07.2025 року містить реквізити проформи-інвойсу, сума якого, на думку митного органу, не відповідає поданій до митного оформлення партії товару; не виконано умови пункту 6.2 Контракту щодо остаточного розрахунку; у графі 28 накладних УМВС зазначено MRN-документи, які не подано до митного оформлення. 
Також у рішенні зазначено, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснювалося за митною декларацією №25UA100330117160U7 від 06.10.2025 року, відповідно до якої рівень митної вартості товару становив 3,01 доларів США за 1 кг товару.
Крім того, митним органом зазначено перелік додаткових документів, подання яких, на думку відповідача, могло б підтвердити заявлену митну вартість товару.
У рішенні також вказано, що за результатами проведення консультацій з декларантом та у зв`язку з відсутністю у митного органу і декларанта прийнятної інформації для застосування методів визначення митної вартості, передбачених статтями 58–63 Митного кодексу України, митна вартість товару визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.
З метою випуску товару у вільний обіг ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» подало нову митну декларацію №25UA204150003742U2 від 22.10.2025 року з урахуванням рішення про коригування митної вартості та сплатило митні платежі відповідно до скоригованої митної вартості, а також різницю між сумою митних платежів, визначених декларантом, та сумою митних платежів, визначених митним органом, у загальному розмірі 203 781,92 грн.
На підставі вказаної митної декларації товар було випущено у вільний обіг.
Не погоджуючись із карткою відмови №UA204150/2025/000258 та рішенням Рівненської митниці №UA204150/2025/000079/2 від 22.10.2025 року про коригування митної вартості товарів, ПП «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» звернулося до суду з даним адміністративним позовом, вважаючи зазначені рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог митного законодавства України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. 
За приписами ч.1 ст.1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі – МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
За правилами ч.1, ч.2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до частин 8 – 11 ст.52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).
Відповідно до ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи.
Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи: 
(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
(2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Так, судом встановлено, що митний орган надсилав повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів, у яких зазначені аналогічні підстави для витребування таких документів: при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, зазначеної декларантом за основним методом визначення митної вартості, та відомостей, які містяться у наданих до митного оформлення документів, встановлено розбіжності, зокрема: митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.
В силу вимог ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. 
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Правові висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які суд в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховує при вирішенні цих спірних правовідносин.
Поряд з цим, щодо зауважень відповідача про ненадання до митного органу заявки про надання транспортно-експедиторських послуг суд зазначає, що такі не є документами, які в розумінні ч.2 ст.53 МК України підтверджують митну вартість товарів, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, а тому не впливають на визначення митної вартості товару. 
При цьому, суд звертає увагу, що МК України не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, та не вказує, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому вказані документи є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Надані позивачем до митного оформлення документи у сукупності надають можливість визначити розмір транспортних витрат та не мають суперечностей, тому висновки митного органу у цій частині є безпідставними.
Щодо доводів відповідача про неподання декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митним органом відповідно до частин другої – четвертої статті 53 та частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, суд зазначає таке.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови та запиту митного органу, відповідачем не наведено належного обґрунтування наявності об`єктивних підстав для сумнівів у достовірності заявленої позивачем митної вартості товару, а також не зазначено, які саме складові митної вартості залишилися непідтвердженими поданими документами. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 27.07.2018 у справі №826/7545/16, від 20.04.2018 у справі №826/10456/16 та від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, митний орган вправі витребувати лише ті документи, які необхідні для перевірки правильності визначення митної вартості товару, а не весь перелік документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання декларантом окремих документів може бути підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості лише за умови, якщо подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують обґрунтованих сумнівів у достовірності заявленої митної вартості. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем до митного оформлення подано повний пакет документів, необхідних для підтвердження митної вартості товару за основним методом – за ціною договору.
Щодо доводів відповідача про те, що рахунок-фактура (інвойс) №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 24.07.2025 не містить реквізитів зовнішньоекономічного договору, суд зазначає таке.
Інвойс у міжнародній комерційній практиці є документом, який містить перелік товару, його кількість, вартість, умови поставки, а також відомості про продавця та покупця. При цьому форма інвойсу не затверджена ані міжнародними актами, ані законодавством України. Судом встановлено, що поданий до митного оформлення інвойс містить усі необхідні відомості для ідентифікації товару, зокрема найменування товару, його кількість, характеристики, вартість, відомості про продавця та покупця, що узгоджується із даними зовнішньоекономічного контракту та митної декларації. Крім того, зв`язок інвойсу із контрактом №06012025 від 06.01.2025 підтверджується банківськими платіжними документами №57 від 15.07.2025 та №84 від 01.10.2025, у призначенні платежу яких прямо зазначено реквізити контракту та відповідного рахунку-фактури. Відтак, відсутність у інвойсі прямого посилання на контракт не є розбіжністю у розумінні статті 53 Митного кодексу України та не впливає на правильність визначення митної вартості товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №0840/3083/18.
Щодо доводів відповідача про те, що копія митної декларації країни відправлення №431020250000183016 від 05.08.2025 не містить відміток країни відправлення, суд виходить із такого.
Експортні декларації оформлюються відповідно до внутрішнього законодавства країни відправлення та не є документами, на підставі яких формується ціна товару чи визначається його митна вартість. Відтак, порядок оформлення такої декларації є прерогативою митних органів Китайської Народної Республіки та не залежить від волевиявлення декларанта. При цьому відповідачем не наведено жодних обґрунтувань того, яким чином відсутність окремих відміток у копії митної декларації країни відправлення впливає на правильність визначення митної вартості товару чи свідчить про недостовірність поданих декларантом відомостей.
Щодо доводів відповідача про те, що платіжна інструкція №84 від 01.10.2025 містить посилання на інший інвойс, який не стосується спірної партії товару, суд зазначає наступне.
Зі змісту платіжної інструкції в іноземній валюті №84 від 01.10.2025 вбачається, що у графі 70 «Призначення платежу» зазначено документи, на виконання яких здійснюється оплата, тоді як у графі 72 «Додаткова інформація» міститься продовження реквізитів відповідного інвойсу. Аналіз змісту вказаного документа свідчить про те, що оплата здійснювалася, зокрема, за інвойсом №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 24.07.2025, який є предметом спірного митного оформлення. При цьому факт здійснення платежу саме за поставлений товар підтверджується сукупністю поданих документів та повним проведенням розрахунків між сторонами зовнішньоекономічного контракту. Обставина зазначення у платіжному документі реквізитів іншого інвойсу сама по собі не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості та не спростовує факту оплати спірної партії товару.
Щодо доводів відповідача про невиконання умов пункту 6.2 контракту в частині зазначення умов остаточного розрахунку у проформі-інвойсі або інвойсі, суд зазначає таке.
Згідно з умовами контракту №06012025 від 06.01.2025 покупець здійснює оплату товару шляхом внесення передплати та остаточного розрахунку у строки, визначені проформами-інвойсами та/або інвойсами. Судом встановлено, що проформа-інвойс №EU2-TSS-LV-20250401-6 від 04.07.2025 містить умови оплати товару, а саме: авансовий платіж у розмірі 40% та остаточний розрахунок у розмірі 60% протягом 45 днів з дати коносамента. На виконання вказаних умов позивачем здійснено передплату у сумі 55 263,00 доларів США та остаточний розрахунок у сумі 115 724,94 доларів США, що підтверджується банківськими платіжними документами. Таким чином, суд дійшов висновку, що умови контракту сторонами виконані у повному обсязі, а відповідачем не доведено, яким чином наведені зауваження впливають на визначення митної вартості товару. Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.05.2022 у справі №К/9901/31148/19 зазначив, що умови оплати товару не стосуються безпосередньо ціни товару та не можуть бути самостійною підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Щодо доводів відповідача про ненадання MRN-документів, зазначених у графі 28 накладних УМВС, суд зазначає, що реквізити відповідних документів були зазначені у графі 18 рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2025/000079/2 від 22.10.2025, що свідчить про їх фактичне подання декларантом митному органу. Відтак, твердження відповідача про неподання таких документів спростовуються матеріалами справи.
Оцінюючи правомірність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості, суд враховує, що митний орган визначив митну вартість товару на підставі відомостей щодо митного оформлення іншого товару за митною декларацією №25UA100330117160U7 від 06.10.2025 за ціною 3,01 доларів США за кілограм. Разом з тим, оскаржуване рішення не містить належного порівняння характеристик оцінюваного товару та товару, який було взято за основу для коригування митної вартості, не наведено відомостей щодо умов поставки, обсягів партії, комерційних умов, характеристик товару, виробника, а також коригувань, здійснених митним органом при визначенні митної вартості. Такі обставини суперечать вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, а також правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, від 17.01.2022 у справі №520/2000/19 та від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду про те, що наявність окремих технічних неточностей чи формальних розбіжностей у документах не може бути самостійною підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості товару, якщо сукупність поданих документів дає можливість достовірно встановити ціну товару та складові митної вартості. Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний навести відповідні мотиви та обґрунтування безпосередньо у спірному рішенні, а не посилатися на них лише під час судового розгляду справи.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості товарів діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством. Вказане рішення не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, необґрунтоване, безпідставне, а отже є протиправним і підлягає скасуванню.
Враховуючи положення ст.139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена за подання цього позову. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними і скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UA204150/2025/000079/2 від 22.10.2025 року.
Стягнути на користь Приватного підприємства «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС” за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 21 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Приватне підприємство «ТРАК-ШИНА-СЕРВІС» (вул. Зміївська, буд.1а,с-ще Безлюдівка,Харківський р-н, Харківська обл.,62489, ЄДРПОУ/РНОКПП 37023311) 
Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370) 

Суддя       У.М. Нор