П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7046/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025 року (суддя Малих О.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 04.12.025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому позивачка просила:
- визнати протиправним і скасувати Рішення №143150011947 від 14.06.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 з 07.06.2024 року з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати довідки від 03.06.2024 року №8178/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №8176/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видані Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 14.06.2024 року №143150011947 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 07.06.2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889, із зарахуванням до стажу державної служби періодів її роботи в органах місцевого самоврядування, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 02.04.1985 року, із врахуванням довідок від 03.06.2024 року №8178/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №8176/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданих Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 3 Закону №889 цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону №889 дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування. Законом України від 07 червня 2001 року №2493 "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон №2493) визначено правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 21 Закону №2493 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, дія Закону №889 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, тому періоди роботи Позивача в органах місцевого самоврядування не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Також апелянт зазначив, що довідки складені та видані з порушенням пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723- ХІІ, пункту 4 Порядку №622 і Постанови №1-3, оскільки в них зазначено дані про заробітну плату посадової особи місцевого самоврядування, а не працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади за останнім місцем роботи заявника на державній службі. Також, зазначені довідки не відповідають Порядку №622 зі змінами внесеними Постановою №823 від 12.07.2024, які набули чинності з 01.01.2024.
Таким чином апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поклав на Головне управління зобов`язання з 07.06.2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889, із зарахуванням до стажу державної служби періодів її роботи в органах місцевого самоврядування, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 02.04.1985 року, із врахуванням довідок від 03.06.2024 року №8178/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №8176/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданих Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію по віку.
З 18.03.2003 по час звернення до суду ОСОБА_2 працювала в Департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.
07.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VІІІ.
За даними трудової книжки НОМЕР_1 від 02.04.1985 ОСОБА_1 працювала:
- 18.03.2003 року – призначена на посаду спеціаліста 1 категорії сектору пільгового забезпечення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району;
- 18.03.2003 року – прийняла Присягу посадової особи місцевого самоврядування; 14.04.2003 - присвоєно 15 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 01.06.2004 року – сектор пільгового забезпечення перейменовано у відділ персоніфікованого обліку та фінансування пільг;
- 05.05.2005 року – Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району змінено на управління праці та соціального захисту населення Ленінського району виконкому Миколаївської міської ради;
- 05.05.2005 року – призначено переведенням на посаду спеціаліста 1 категорії відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг управління праці та соціального захисту населення Ленінського району виконкому Миколаївської міської ради;
- 06.05.2005 року – присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 01.11.2006 року – Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району виконкому Миколаївської міської ради реорганізовано шляхом злиття в Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення;
- 01.11.2006 року – призначено а посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення;
- 12.12.2006 року – призначено на посаду заступника начальника відділу соціальних виплат Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці га соціального захисту населення;
- 12.12.2006 року – призначено на посаду заступника начальника відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення;
- 06.02.2007 року – присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 24.02.2009 року присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 16.08.2016 року – в назві Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради слово "Ленінський" замінено словом "Інгульський";
- 01.07.2022 року – переведена на посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.
За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Закарпатській області, яким 14.06.2024 прийнято рішення №143150011947 про відмову в перерахунку пенсії.
Відмова мотивована тим, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посаді державного службовця згідно довідок №8178/09.01-06/09/1/24 та №8176/09.01-06/09/1/24 від 03.06.2024, виданих Департаментом праці та соціального захисту населення.
Не погоджуюсь з відмовою пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889 у позивачки був наявний необхідний вік, вона має достатньо страхового стажу, що не заперечується відповідачем, та на 01.05.2016 більше 20 років стажу державної служби, а отже має право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналіз зазначених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.
Статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на 
Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Отже, період роботи ОСОБА_2 на відповідних посадах в Департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з 18.03.2003 до часу звернення до пенсійного органу із заявою про переведення пенсії зараховується до стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17.
Отож, оскілки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії держаного службовця позивачка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (62 роки), на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ займала посаду державної служби та мала понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та мала страховий стаж понад 15 років, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачка набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що у спірному випадку нарахування позивачці пенсії державного службовця має здійснюватися з урахуванням приписів Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі – Порядок №622).
Так, за змістом пункту 5 цього Порядку для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII видаються довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6.
У таких довідках (додатки 1-6 до Порядку №622) зазначаються складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Форми довідок про заробітну плату, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, затверджені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.
Як встановив суд першої інстанції встановив і що не заперечується доводами апеляційної скарги, довідки Департаменту соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 03.06.2024 №8178/09.01-06/09/1/24 та №8176/09.01-06/09/1/24 містять дані про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця і відповідають встановленій для таких довідок формі.
Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово вирішував питання про належний спосіб захисту порушених прав позивачів, зазначаючи, що у таких випадках слід зобов`язати відповідача (пенсійний орган) з дати звернення позивача із заявою про переведення на пенсію державного службовця призначити та здійснити нарахування й виплату йому пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.
Такі висновки Верховний Суд викладав, зокрема у постановах від 12.02.2025 у справі №580/6600/24, від 28.01.2025 у справі №560/2123/24 та від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, на які покликається представниця позивачки у касаційній скарзі, і вони узгоджуються з висновками, які сформулювала Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Застосовуючи вищезазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги відповідача не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.-

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А.Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов