Справа № 405/3197/25
2/405/958/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого-судді:     Драного В.В.
при секретарі:     Дятел О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охременко А.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на утримання цієї дитини. В обґрунтування позову вказав, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, наразі дитина проживає з позивачем, він самостійно її утримує. У свою чергу, відповідач не бере участь у вихованні та утриманні дитини. За таких обставин просить звільнити позивача від сплати аліментів на утримання дитини починаючи з 28.05.2025 року та стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів.
Ухвалою суду від 05.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
04.02.2026 року представник позивача подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.
Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року у цивільній справі № 405/578/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.06.2016 року, а дитина ОСОБА_3 – з 29.08.2024 року.
Положеннями розділу ІІІ СК України визначено права та обов`язки матері, батька і дитини. Згідно з цими положеннями факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, які передбачені вказаним вище розділом ІІІ СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.
У відповідності до приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за судовим наказом чи рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів на підставі судового рішення.
У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.
Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. 
За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, позивач посилається на те, що він наразі проживає з дитиною та самостійно утримує її.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 року в справі № 759/6806/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Під місцем проживання розуміється житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи за однією адресою не позбавляє особи права проживати в житловому приміщенні за іншою адресою за наявності в неї відповідних правових підстав (право власності, право оренди, згода власника, тощо).
Відтак, суд вважає, що сама по собі реєстрація місця проживання дитини разом з батьком не є обставиною, що має істотне значення у розумінні приписів ч. 2 ст. 197 СК України, і відповідно, не є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Однак, позивачем не надано достатніх доказів (акти обстеження умов проживання, довідки з місця навчання дитини, показання свідків, розрахункові документи про витрати на утримання дитини, тощо) того, що він фактично проживає разом з дитиною та самостійно утримує її, а тому у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини слід відмовити.
Так само, слід відмовити і у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.
На підставі ст. 197 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини – відмовити.
Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного суду 
міста Кропивницького В.В. Драний