ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 902/158/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 20.05.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026
у справі № 902/158/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст Електро"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" (ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН")
про банкрутство 

ВСТАНОВИВ: 

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи

1. У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/158/24 за заявою ТОВ "Логіст Електро" до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" про банкрутство.

2. Постановою суду від 11.10.2024 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Белінську Н.О.

3. 28.01.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 2 000 406 967,88 грн.

4. 24.02.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання конкурсних кредиторських вимог до боржника у сумі 540 137 769,00 грн.

5. Ухвалою суду від 19.06.2025 припинено повноваження ліквідатора ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" - арбітражного керуючого Белінської Н.О. Призначено ліквідатором ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" арбітражного керуючого Томашука М.С.

6. Ухвалою суду від 15.08.2025 заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 27.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково. Визнано вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" у розмірі: 796 344 072,93 грн - пеня - шоста черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6 056,00 грн - витрати на сплату судового збору за подання заяви про визнання конкурсних кредиторських вимог - перша черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 27.01.2025 в частині визнання грошових вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн пені та 1 020,00 грн штрафної санкції. Заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 24.02.2025 про визнання грошових вимог до боржника задоволено. Визнано вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код 44069150) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬГОСПЛАН" у розмірі: 540 137 769,00 грн - основний платіж - третя черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 135 036 822,00 грн - штрафні санкції - шоста черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6 056,00 грн - витрати на сплату судового збору за подання заяви про визнання конкурсних кредиторських вимог - перша черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Судове засідання у справі № 902/158/24 призначено на 16.10.2025.

7. 16.09.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання поточних кредиторських вимог до боржника у сумі 1 204 067 930,95 грн.

8. Вказана заява мотивована тим, що станом на 15.09.2025 до боржника існують не визнані судом поточні кредиторські вимоги у розмірі 1 204 061 874,95 грн, які складаються з наступних платежів:
- Пеня за порушення термінів розрахунків у ЗЕД 1 204 061 874,95 грн, з яких 0,00 грн - основний платіж, 0,00 грн - штрафна санкція, 1 204 061 874,95 грн - пеня.
Загальна сума поточних кредиторських вимог ГУ ДПС у Вінницькій області, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів складає 1 204 061 874,95 грн, з яких основний платіж 0,00грн, штрафна санкція та пеня 1 204 061 874,95 грн.
Заборгованість за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД підтверджується податковим повідомленням-рішенням №0415550706 від 20.12.2024, актом документальної позапланової невиїзної перевірки №38406/02-32-07-06/43162124 від 07.11.2024, розрахунком пені.
Зі змісту акту документальної позапланової невиїзної перевірки №38406/02-32-07- 06/43162124 від 07.11.2024 та розрахунку пені, податкового повідомлення-рішення №0415550706 вбачається, що моментом виникнення заявлених кредиторських вимог є період з 28.02.2024 по 30.09.2024, тобто у період процедури розпорядження майном боржника у справі №902/158/24 про банкрутство ТОВ "Сільгосплан".
Відповідно до Акту перевірки від 07.11.2024 вбачається, що ТОВ "Сільгосплан" було порушено строки розрахунків встановлених п. 5 ст. 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції", що тягне за собою. нарахування пені за кожен день прострочення в розмірі 0,3% сум неодержаних грошових коштів за договором в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Так протягом 2023 року між ТОВ "Сільгосплан" та "JOLEEN MERCHANTS LTD" SEYCHELLES було укладено контракти з купівлі-продажу товару, (сільськогосподарська продукція). На виконання укладених контрактів ТОВ "Фін-інвест Полісся" відповідно до митних декларацій було поставлено "JOLEEN MERCHANTS LTD" SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
Однак, в супереч встановлених граничних строків встановлених НБУ (180 календарних днів) відповідно до Постанови НБУ від 24.02.2022 №18, на рахунок ТОВ "Фін-інвест Полісся" не було отримано валютної виручки за поставлену "JOLEEN MERCHANTS LTD", SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
ГУ ДПС У Вінницькій області, згідно податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 07.11.2024, яке прийнято за результатами вказаної вище перевірки, було нараховано ТОВ "Сільгосплан" 2 000 405 947,88 грн пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства за період від граничної дати отримання валютної виручки за укладеними контрактами.
Вказаний розмір пені складається із наступних періодів:
1) з дати порушення граничного терміну надходження валютної виручки по 27.02.2024 (дата порушення справи про банкрутство) становить 796 344 072,93 грн;
2) з 28.02.2024 по 30.09.2024 становить 1 204 061 874,95 грн.
Згідно розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ "Сільгосплан", який додається до заяви, вбачається, що за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 розмір пені становить 1 204 061 874,95 грн.
Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" загальний розмір пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). Зазначену вимогу ГУ ДПС у Вінницькій області було дотримано та 30.09.2024 ГУ ДПС у Вінницькій області припинено нарахування пені, оскільки подальше її нарахування призвело б до перевищення суми неодержаних грошових коштів за договорами, які укладалися між ТОВ "Сільгосплан" та "JOLEEN MERCHANTS LTD".
ГУ ДПС у Вінницькій області вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.
Посилаючись на наведені обставини Головне управління ДПС у Вінницькій області вказує, що грошові вимоги у розмірі 1 204 061 874,95 грн є поточними кредиторськими вимогами, які виникли під час процедури розпорядження майном боржника, тобто з 28.02.2024 до 30.09.2024. 

9. Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Томашука М.С. від 01.10.2025 про розгляд кредиторської вимоги, арбітражний керуючий заявлені грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області в сумі 1 204 061874,95 грн не визнає, оскільки нараховані санкції нараховані після порушення справи про банкрутство всупереч запровадженому судом мораторію.

10. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн пені.
Короткий зміст оскаржуваної постанови 
11. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 задоволено. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника. Визнано поточні кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" (ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН") в сумі 1 204 061 874,95 грн пені (шоста черга задоволення вимог кредиторів), 6056 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог (перша черга задоволення вимог кредиторів), 7 267,20 грн - витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги (перша черга задоволення вимог кредиторів).
11.1. Суд апеляційної інстанції мотивував прийняте рішення тим, що в силу положень частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.
-Зобов`язання з оплати пені на підставі податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 20.12.2024 у боржника виник з 28.02.2024 до 30.09.2024 та становить 1 204 061 874,95 грн, таким чином вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання боржника банкрутом, тож ці вимоги є поточними.
-Крім того, апеляційний господарський суд зазначив, що у цьому випадку, кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області складаються із пені, яка і є основною вимогою, вимоги зі плати якої виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12. До Верховного Суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі №902/158/24, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 залишити в силі.
12.1. Скаржник у касаційній скарзі вказує, що ухвалою від 15.08.2025 по справі №902/158/24 господарським судом вже було розглянуто спірні кредиторські вимоги та відмовлено у задоволенні Заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 27.01.2025 в частині визнання грошових вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн пені та 1 020,00 грн штрафної санкції, отже, в силу приписів ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала Господарського суду Вінницької області від 15.08.2025 у справі №902/158/24 набрала законної сили оскаржувалась з моменту її прийняття, не у встановленому чинним законодавством порядку та є чинною станом на сьогоднішній день.
-Натомість, 16.09.2025 Головне управління ДПС у Вінницькій області повторно пред`явило відхилені судом вимоги, подавши до суду першої інстанції Заяву від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника в загальному розмірі 1 204 067 930,95 грн, з яких 6 056,00 грн - судовий збір (перша черга задоволення) та 1 204 061 874,95 грн - пеня розрахунків у сфері ЗЕД (шоста черга задоволення). за порушення термінів Як і до попередньої Заяви від 27.01.2025 (з урахуванням Додаткових пояснень від 28.03.2025) в обґрунтування своїх вимог ГУ ДПС у Вінницькій області надало копії тих самих документів, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув.
-Крім того, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосовано статті 1 та 41 Кодексу України з процедур банкрутства та застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі № 902/1169/21 щодо правової природи пені за порушення терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі та клопотання
13. Відзиву не надано.

Провадження у Верховному Суді

14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №902/158/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026.
15. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.03.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича, яка подана на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі №902/158/24 та призначено до розгляду касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича у справі №902/158/24 на 01 квітня 2026 року о 12:20 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
16. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2026 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 902/158/24 за касаційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі №902/158/24 до 20 травня 2026 року о 12:10  у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, зал № 330.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
17. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід частково задовольнити, з огляду на таке. 

18. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

19. Предметом касаційного розгляду у цій справі є питання правомірності задоволення апеляційним судом заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання грошових вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн, як пені за порушення термінів розрахунків у ЗЕД.

20. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності постанови суду апеляційної інстанцій положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.
21. Відповідно до статті 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
22. Грошове зобов`язання (борг), згідно абз. 5 частини 1 статті 1 КУзПБ - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
23. Згідно з частиною третьою статті 59 Кодексу з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.
24. Частиною четвертою статті 60 Кодексу встановлено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.
25. Як встановлено судом апеляційної інстанції, у період із 25.10.2024 до 31.10.2024 Головним управління ДПС у Вінницькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" з питань дотримання вимог валютного законодавства України.
26. За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Вінницькій обл. було складено Акт від 07.11.2024 за № 38406/02-32-07-06/43162124 на підставі якого ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято ППР від 20.12.2024:
- за №0388150709 на суму 1020,00 грн штрафних санкцій за неподання документів для перевірки.
- за №0415550706 на суму 2000405947,88 грн штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

27. Відповідно до Акту перевірки від 07.11.2024 вбачається, що ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" було порушено строки розрахунків встановлених п.5 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції", що тягне за собою нарахування пені за кожен день прострочення в розмірі 0,3% сум неодержаних грошових коштів за договором в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості.

28. Так протягом 2023 між ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" та "JOLEEN MERCHANTS LTD", SEYCHELLS було укладено контракти з купівлі-продажу товару (сільськогосподарська продукція).

29. На виконання укладених контрактів ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" відповідно до митних декларацій було поставлено "JOLEEN MERCHANTS LTD", SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.

30. Однак всупереч встановлених граничних строків встановлених НБУ (180 календарних днів) відповідно до Постанови НБУ від 24.02.2022 №18 на рахунок ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" не було отримано валютної виручки за поставлену "JOLEEN MERCHANTS LTD", SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.

31. Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII, який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

32. Стаття 13 Закону №2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

33. Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (ч. 1 ст. 13 Закону №2473-VIII).
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

34. Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (ч. 5 ст. 13 Закону №2473-VIII).

35. Згідно п.п. 54.3.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

36. Наявність/відсутність підстав для нарахування грошового зобов`язання встановлюється під час здійснення заходів податкового контролю шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п.62.1.3 ПК України).

37. Головним управління ДПС у Вінницькій області нараховано ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" 2 000 405 947,88 грн пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства за період від граничної дати отримання валютної виручки за укладеними контрактами.
Вказаний розмір пені складається з наступних періодів:
1) з дати порушення граничного терміну надходження валютної виручки по 27.02.2024 (дата порушення справи про банкрутство) становить 796 344 072,93 грн;
2) з 28.02.2024 по 30.09.2024 становить 1 204 061 874,95 грн. 

38. Ухвалою місцевого господарського суду від 15.08.2025 вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області визнано частково в сумі 796 344 072,93 грн як конкурсні.

39. У подальшому, Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до суду, вважаючи, що вимоги в сумі 1 204 061 874,95 грн пені за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 є поточними та просило їх визнати.
40. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.
41. Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.
42. Оцінюючи повноту і всебічність судового розгляду у даній справі, судова колегія суду касаційної інстанції виходить з наведених норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:
- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16); 
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);
43. Ці висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки чинний Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне у відповідній частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
44. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі №904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 КУзПБ, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.
45. Отже, перевірці поданого кредитором розрахунку грошових вимог, мають передувати встановлення судами попередніх інстанцій правової природи і складових податкового боргу, підстав виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (зобов`язань), перевірка відповідного розрахунку.
46. Слід звернути увагу, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами.

47. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

48. Іншого визначення поняття "пеня" ні Законом України "Про валюту і валютні операції", ні КУзПБ не містять.

49. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

50. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

51. Частиною 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

52. Відповідно до ч. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

53. Поряд із цим, в силу положень частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

54. У цій справі, як встановив суд другої інстанції, зобов`язання з оплати пені на підставі податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 20.12.2024 у боржника виник з 28.02.2024 до 30.09.2024 та становить 1 204 061 874,95 грн.

55. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №904/1693/19 також вказала, що при визначенні статусу кредиторських вимог (конкурсні чи поточні) у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання.

56. Водночас, ухвалою суду від 27.02.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", введено процедуру розпорядження майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів.

57. Постановою місцевого господарського суду від 11.10.2024 визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

58. Таким чином, як правильно встановив суд другої інстанції, вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання боржника банкрутом.

59. З огляду на викладене, суд другої інстанції у оскаржуваній постанові зазначив, що вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", з оплати пені на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.12.2024 №0415550706 є поточними кредиторськими вимогами, адже зобов`язання зі сплати пені виникло після відкриття провадження у справі про банкрутство і до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на які не поширюється дія мораторію.

60. Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що в порушення частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства суд першої інстанції застосував мораторій на вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області, що призвело до помилкового відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області.

61. Таке рішення апеляційний господарський суд мотивував тим, що у даному випадку, кредиторські вимоги кредитора складаються з пені за порушення за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на підставі податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 20.12.2024 у сумі 1 204 061 874,95 грн, вимоги зі сплати якої виникли з 28.02.2024 до 30.09.2024, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, нарахування пені не припадало на ліквідаційну процедуру, розрахунок пені є арифметично привальним, тому такі вимоги є поточними, до них не можуть бути застосовувані положення ст. 41 КУзПБ в частині мораторію нараховувати пеню, адже такі вимоги не є пенею, нарахованим на "основну" вимогу, а ця пеня і є основною вимогою. 

62. При цьому, слід звернути увагу, що апеляційний господарський суд, вважаючи пеню основною вимогою, включив визнану суму пені у шосту чергу задоволення кредиторських вимог, хоча вимоги щодо оплати податків зборів (обов`язкових платежів) підлягають включенню у третю чергу.

63. Суд касаційної інстанції вважає помилковими висновки апеляційного господарського суду, що у цьому випадку, кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області складаються із пені, яка і є основною вимогою, вимоги зі плати якої виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

64. Суд касаційної інстанції зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею), за ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

65. Тобто, пеня є похідною вимогою від вимоги про стягнення основного боргу.

66. Колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги щодо неврахування апеляційним судом висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 08.06.2023 у справі №902/1169/21.

67. У вказаній постанові Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 41 КУзПБ, незважаючи на твердження про те, що судами було не враховано положення КУзПБ, які передбачають можливість закриття провадження у справі банкрутство виключно у зв`язку з відновленням платоспроможності боржника або погашенням всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.

68. У вказаній постанові Верховний Суд зробив аналіз ч. 7 ст. 41 КУзПБ та дійшов висновку, що законодавець надав можливість одночасного погашення боргів кредиторів з прощенням неустойки саме конкурсних кредиторів.

69. Також, як вбачається зі змісту вказаної постанови від 08.06.2023, у справі №902/1169/21 судом касаційної інстанції досліджувалось питання щодо виду штрафних санкцій за порушення терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та зроблено висновки, що пеня є неустойкою у розумінні ч. 3 ст. 549 ЦК України.

70. Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суду» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

71. Однак, у оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції не врахував висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №902/1169/21, згідно якого пеня за порушення терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є видом штрафної санкції, помилково зазначивши при цьому в оскаржуваній постанові, що така пеня є «основною вимогою». 

72. З огляду на викладене, передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для визнання та внесення до реєстру вимог кредиторів у цій справі 1 204 061 874,95 грн пені за порушення терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

73. Крім наведеного, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що грошові вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області в сумі 1 204 061 874,95 грн - пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, нарахованої за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 (тобто, після відкриття провадження у справи про банкрутство №902/158/24) уже були предметом судового розгляду та були відхилені ухвалою місцевого господарського суду від 15.08.2025 та не дивлячись на їх відхилення, ГУ ДПС у Вінницькій області звернулось до суду першої інстанції із Заявою б/н від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог, в якій вдруге заявило ці самі вимоги до боржника.

74. Скаржник зазначає, що як і до попередньої Заяви від 27.01.2025 (з урахуванням Додаткових пояснень від 28.03.2025) в обґрунтування своїх вимог ГУ ДПС у Вінницькій області надало копії тих самих документів , а саме: Довідки про суму поточних грошових зобов`язань ТОВ «СІЛЬГОСПЛАН», код ЄДРПОУ 43162124 станом на 15.09.2025 на суму 1 204 061 874,95 грн (дата узгодження 13.01.2025); Акту №38406/02-32-07-06/43162124 від 07.11.2024 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосплан», код ЄДРПОУ 43162124»; Податкового повідомлення-рішення від 20.12.2024 №0415550706 та супровідного листа №54024/6/02-32-07-06-13 від 23.12.2024; Розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ «СІЛЬГОСПЛАН» за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 ; Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №2102800094431. 

75. Тобто, на думку скаржника, фактично, ГУ ДПС у Вінницькій області вдруге заявило вимоги до боржника у справі №902/158/24 в розмірі 1 204 061 874,95 грн, обґрунтовуючи їх тими самими документами, назвавши їх «поточними вимогами». Однак, скаржник вважає, що ці вимоги уже були предметом судового розгляду та були відхилені господарським судом в межах цієї ж справи про банкрутство, про що свідчить зміст ухвали Господарського суду Вінницької області від 15.08.2025 по справі №902/158/24, яка набрала законної сили
76. Водночас суд касаційної інстанції в силу вимог частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
77. Між тим встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
78. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 ГПК України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18).
79. Верховний Суд звертає увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
80. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
81. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
82. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
83. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідає.
84. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
85. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не були дотримані. 
86. З огляду на викладене, аргументи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.
87. При новому розгляді суду необхідно дослідити та встановити наведені обставини, надати оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, надати належну оцінку зібраним у справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених у цій постанові ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
88. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
89. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 та направлення справи № 902/158/24 на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Судові витрати
90. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича задовольнити частково. 

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі № 902/158/24 скасувати.

3. Справу № 902/158/24 направити на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков
Судді  В.І. Картере  К.М. Огороднік