РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/15392/25
Пров. №2/766/768/26 
22 червня 2026 року м.Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., за участі секретаря судового засідання Зацепіліна В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за неї право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало її батькам ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ними на час їх смерті. Інших спадкоємців не має, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки відсутні документи на підтвердження права власності.
Представником відповідача – територіальною громадою в особі Херсонської міської ради Херсонської області подана заява, відповідно до якої просить розглянути справу у відсутність представника та прийняти до уваги, що в судовому рішенні про поділ майна батьків позивачки не зазначена адреса домоволодіння.
Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2025 відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.
13.10.2025 від представника позивачки надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 26.11.2025 задоволені клопотання сторони позивача про витребування доказів, підготовче засідання відкладене.
Ухвалою від 20.01.2026 закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду за суттю.
В судове засідання учасники справи не прибули – про час, дат та місце розгляду справи повідомлені належним чином, матеріали справи містять заяви представників сторін про розгляд справи у їх відсутність.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
15.01.1960 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, прізвище дружини змінено на « ОСОБА_4 », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Мануйлівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області 15.01.1960 р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 25.02.1960 р. Мануйлівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
07.06.1961 рішенням виконавчого комітету Херсонського міської ради депутатів трудящих за №926 ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що здійснено актовий запис № 300 від 16.06.1970 р. Комсомольським бюро ЗАГС, що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00058797751 від 03.06.2026.
Страховими свідоцтвами №3187/1 від 28.02.1973 та №2626/1 від 01.01.1986 підтверджено, що батько позивачки ОСОБА_2 страхував майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до зазначених страхових свідоцтв страхуванню підлягало майно, яке належало на праві особистої власності.
Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної ради нардепів № 610/17 від 11.09.1981 закріплена земельна ділянка площею 220 кв.м та самозахват 120 кв.м за ОСОБА_2 з виходом га АДРЕСА_1 з видачою свідоцтва на ціле.
Суд не приймає до уваги виписку з рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.04.1986 щодо поділу домоволодіння, оскільки оригінал рішення втрачено, а виписка не містить відомості щодо набрання рішення законної сили. Крім того, рішення в органах БТІ не реєструвалася, що встановлено судом при дослідженні оригіналу інветарної справи № 387 щодо спірного домоволодіння, оглянуто в судовому заміданні.
З матеріалів інвентарної справи на спірне домоволодіння АДРЕСА_3 , а саме з листа № 03-14/03 від 10.02.2025 Департаменту містобудування, архітектури та земельних ресурсів вбачається, що АДРЕСА_4 за розпорядженням Херсонського міського голови № 80р від 19.02.2016. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 24.11.1986 Херсонським міськвідділом ЗАГС .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 24.02.2014 р. ВДРАЦС Реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.07.2025 приватним нотаріусом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заведені спадкові справи №22/2025 та 23/2025 відповідно.
Місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на день смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Місце проживання позивачки на день смерті батька та на день смерті матері зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 549 ЦК Української РСР (яка діяла на день смерті ОСОБА_2 ) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Згідно із частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що: «відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Оскільки домоволодіння набуто батьками позивачки під час шлюбу, вони були його співвласниками у рівних частках, тому після розірвання шлюбу кожному з них продовжувало належати 1/2 ідеальна частка домоволодіння. Після смерті батька позивачка, продовжуючи проживати у домоволодінні набула права власності як спадкоємиця першої черги. Оскільки фактично вступила в управління спадковим майном. Після смерті матері позивачка набула право власності на її 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги, скільки на момент смерті матері проживала разом з нею.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про набуття права власності на спадкове майно позивачкою на домоволодіння в цілому.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складено 22 червня 2026 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , право власності на домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 в цілому, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 1/2 частку), та після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 1/2 частку).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )
Відповідач: Херсонська міська рада (ЄДРПОУ 26347681, місцезнаходження: м.Херсон, проспект Незалежності, 37).

Суддя	О. В. Ус