ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	Справа № 520/14004/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., повний текст складено 23.03.26 по справі № 520/14004/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:
скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 204950001880 від 04.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії;
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів № 1».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Архів № 1», видано архівну довідку № С-115 від 15.11.2025. Зазначену довідку було направлено до відповідача для перерахунку пенсії. Однак, відповідач перерахунку пенсії позивачеві не здійснив, чим порушив його права. Позивач вважає рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 204950001880 від 04.02.2025, щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до довідки № С-115 від 15.11.2025 протиправним.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 204950001880 від 04.02.2025 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з врахуванням відомостей довідки № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів №1».
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів №1», відповідно до ст.40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV).
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів №1», відповідно до ст. 40 Закону України № 1058-IV.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір, 1 211.20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Харківській області подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що для здійснення перерахунку позивачу зміни 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 до заяви позивача було додано довідку про заробітну плату № C-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів № 1». Оскільки довідка про заробіток не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки довідок, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області № 204950001880 від 04.02.2025 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України № 1058-IV. ГУ ПФУ в Харківській області вважає, що дії зобов`язального характеру як спосіб відновлення порушених прав можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується. ГУ ПФУ в Харківській області не приймалося рішення по суті звернення ОСОБА_1 , а відтак, оскільки оскаржуване рішення прийнято ГУ ПФУ в Львівській області, саме на ГУ ПФУ в Львівській області має бути покладений обов`язок щодо перерахування та виплати пенсії з врахуванням пільгового стажу. 
Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівській області подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішенням про відмову в перерахунку пенсії № 204950001880 від 04.02.2025 було повідомлено заявника, що для здійснення перерахунку пенсії та врахування наданої заявником довідки про заробітну плату № C-115 від 15.11.2024, видану ТОВ «Архів № 1» за період з 01.01.1983 по 31.12.1987 необхідно провести перевірку достовірності видачі довідки та долучити акт перевірки або копії первинних документів. Вважає, що дії пенсійного органу є правомірними, такими що відповідають чинному законодавству України.
Відзив на апеляційні скарги від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Харківській області та отримує пенсію за віком з 30.07.2018 відповідно до Закону України № 1058-IV.
29.01.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, а саме зміна періоду страхового стажу отриманого до 01.07.2000 для розрахунку пенсії, відповідно до Закону України № 1058-IV та подав усі необхідні документи. 
Разом із заявою про перерахунок пенсії позивач подав довідку про заробітну плату № С- 115 від 15.11.2024, видану ТОВ «Архів № 1».
За принципом екстериторіальності, заяву позивача передано до ГУ ПФУ у Львівській області.
04.02.2025 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 204950001880 від 04.02.2025. 
Пенсійний фонд у своєму рішенні зазначає, що оскільки довідка про заробіток не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки довідки, відділом прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ у Львівській області, відмовляючи позивачу зазначило про те, що станом на дату звернення за перерахунком пенсії, акт відповідності первинних документів змісту довідки про заробітну плату був відсутній, разом з тим, самостійно не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання зазначених відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити заробіток позивача, зокрема в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачів до відповідних архівних установ, органів для підтвердження або спростування автентичності записів у довідці про заробітну плату від 15.11.2024 № С-115. Отже, орган Пенсійного фонду наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем довідок, проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що така перевірка проводилася. Суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням відомостей довідки № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів № 1», а тому рішення № 204950001880 від 04.02.2025 підлягає скасуванню. Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи той факт, що позивач зі заявою про перерахунок пенсії звернулася 21.10.2024, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів №1», відповідно до ст. 40 Закону України № 1058-IV. При цьому, суд дійшов висновку, що дії зобов`язального характеру щодо перерахунку пенсії позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок її пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Львівській області. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22. Також суд зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, відтак, обов`язок здійснювати виплати пенсійного забезпечення покладено саме на цей територіальний пенсійний орган Пенсійного фонду України. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії позивачу за результатом перерахунку пенсії з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів № 1», відповідно до ст. 40 Закону України № 1058-IV.
Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон України № 1058-IV).
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058-IV).
Відповідно до частини 4 ст. 42 Закону України № 1058-IV за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/118461.1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до абз. 2 підп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Відтак, обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Вказана позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 233/179/17.
Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:
- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01.01.2004, що можуть бути зараховані до страхового стажу.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Отже, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період.
Відтак, при зверненні особи із заявою про призначення (перерахунок) пенсії, особа має право подати документи, що підтверджують відомості про трудовий стаж та заробітну плату, а у разі виникнення в пенсійного органу сумніву щодо обґрунтованості та достовірності поданих документів, останній може перевірити їх у визначеному законом порядку.
Судом встановлено, що 29.01.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, а саме зміна періоду страхового стажу отриманого до 01.07.2000 для розрахунку пенсії, відповідно до Закону України № 1058-IV та подав усі необхідні документи. 
Разом із заявою про перерахунок пенсії позивач подав довідку про заробітну плату № С- 115 від 15.11.2024, видану ТОВ «Архів № 1».
Довідка № С-115 від 15.11.2024 видана ТОВ «Архів №1» та складена на базі книг із заробітної плати робітника ЗАТ «Харків-вовна» ОСОБА_1 за період з 1983 по 1987.
04.02.2025 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 204950001880 від 04.02.2025. Відповідач в обґрунтування неврахування довідки № С-115 від 15.11.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за формою згідно з додатком №1 Порядку № 22-1 зазначив про відсутність акту відповідності первинних документів змісту довідки про заробітну плату, а також те, що спірна довідка не підтверджена первинними документами.
Твердження відповідачів про неможливість врахування заробітної плати у зв`язку з відсутністю акту перевірки, суд не приймає, оскільки у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов висновку, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
В подальшому Верховний Суд у постановах від 03.06.2021 у справі № 127/8001/17, від 24.06.2021 у справі № 233/179/17, від 14.07.2021 у справі № 398/932/16-а та від 26.10.2022 у справі № 808/1735/18 не знайшов підстав для відступу від правових висновків, викладених в постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17.
При цьому, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність довідки про заробітну плату вимогам чинного законодавства.
Колегія суддів зазначає, що за приписами законодавства, саме пенсійний орган наділений повноваженнями вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб.
Отже, у разі сумніву щодо достовірності відомостей, зазначених у довідках, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Суд зазначає, що не вчинення, неможливість вчинення державним органом тих чи інших дій, у даному випадку проведення перевірки достовірності відомостей, не може бути підставою для обмеження прав пенсіонера, оскільки це не залежить від волі особи.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у справі № 808/1735/18.
Відтак, відповідач при розгляді заяви про перерахунок пенсії повинен був врахувати інформацію, наведену у довідці № С-115 від 15.11.2024.
Окрім цього, відповідач у спірному рішенні не вказав жодного встановленого порушення, а лише покликається на відсутність акту перевірки відповідності первинних документів змісту довідок, що відноситься до компетенції відповідача.
Отже, рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 204950001880 від 04.02.2025 не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям законності та обґрунтованості.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів №1», відповідно до ст.40 Закону України № 1058-IV.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії зобов`язального характеру щодо перерахунку пенсії позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок її пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Львівській області.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Колегія суддів зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.
Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання виплатити пенсію ОСОБА_1 , з 29.01.2025, є саме ГУ ПФУ в Харківській області, структурний підрозділ органу, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З урахуванням вищенаведеного, доводи ГУ ПФУ в Харківській області про те, що оскільки оскаржуване рішення прийнято ГУ ПФУ в Львівській області, саме на ГУ ПФУ в Львівській області має бути покладений обов`язок щодо перерахування та виплати пенсії з врахуванням пільгового стажу є помилковими.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії позивачу за результатом перерахунку пенсії з 29.01.2025, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії № С-115 від 15.11.2024, виданої ТОВ «Архів № 1», відповідно до ст. 40 Закону України № 1058-IV.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ в Львівській області про скасування судового рішення в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки апеляційна скарга в цій частині не вмотивована та не містить доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції. Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційних скарг відповідачів, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 по справі № 520/14004/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   М.О. Семененко