Справа № 485/949/26
Провадження № 2/485/639/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,
встановив:
У травні 2026 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Козирєву А.В. звернувся до суду з вказаним позовом до Снігурівської міської ради.
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, кадастровий номер: 4825783900:11:000:0039, площею 8,46 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Снігурівської міської ради, Баштанського району, Миколаївської області.
25 квітня 2018 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого, заповідав вказану земельну ділянку ОСОБА_1 , а фактично продав за потреби в коштах та відсутності родичів. Про те, що ОСОБА_2 помер у травні 2023 року, заявнику стало відомо у січні 2026 року. За звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено за пропуску строку звернення.
Зазначає, що на час смерті ОСОБА_2 проживав в м.Миколаїв в Миколаївському міському центрі реінтеграції бездомних громадян. Знайти ОСОБА_2 за місцем реєстрації йому не вдалося. Строк пропущено через необізнаність про смерть спадкодавця ОСОБА_2 та відсутність відомостей про його місце проживання.
Таким чином, позивач вважає, що пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини з об`єктивних причин.
З урахуванням зазначеного, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в три місяці.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_3 просила розгляд справи проводити за її та позивача відсутності /вх.№6424/26-вх. від 06.07.2026р./.
Представник відповідача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, позов визнають (вх.№ ЕП-2077/26-вх.від 30.06.2026р.).
Суд вважав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу.
Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає можливим ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.
Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаїв помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) серії НОМЕР_1 , виданого 09 вересня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис про смерть №1425 від 08 червня 2023 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.5/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00058673156 від 28 травня 2026 року, за даними якого смерть зареєстрована за заявою представника Комунальної установи "Міський геріатричний будинок милосердя імені Святого Миколая м.Миколаєва, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 10 січня 2008р., АДРЕСА_1 /а.с.25-26/.
Згідно довідки Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області №76 від 15 травня 2026 року, ОСОБА_2 з 10 жовтня 2001 року був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_2 . 09 червня 2017 року був знятий з реєстрації як такий, що вибув до м.Миколаїв. /а.с.13/.
Згідно витягу з погосподарської книги №2016-2020 роки АДРЕСА_3 , голова домогосподарства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомостей про інших членів господарства немає /а.с.12/.
Згідно відповіді №72 від 02 червня 2026 року Комунальної установи "Центр реінтеграції бездомних осіб", ОСОБА_2 був облікований в Центрі реінтеграції бездомних осіб з 19 квітня 2017 року, як особа без визначеного місця проживання. За час проживання в Центрі реінтеграції бездомних осіб йому було відновлено паспорт громадянина України, картку платника податків та 09 червня 2017 року оформлено реєстрацію місця проживання за юридичною адресою АДРЕСА_4 . 23 червня 2017 року Департамент праці та соціального захисту населення м.Миколаєва надав ОСОБА_2 , путівку №156, для влаштування до КУ "Міський геріатричний будинок милосердя імені Святого Миколая". 23 червня 2017 року ОСОБА_5 був відрахований з Центру реінтеграції бездомних осіб. /а.с.27/.
25 квітня 2018 року секретарем Першотравневої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Наумець Т.С. посвідчено заповіт ОСОБА_2 , згідно якого, належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 4825783900:11:000:0039, яка розташована на території Першотравневої сільської ради, заповідає ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №15, у Спадковому реєстрі за №62444841/а.с.6-7/.
Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого 04 лютого 2002 року, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,46 га., в межах Першотравневої сільської ради, на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Першотравневої сільської Ради народних депутатів від 29 січня 2001 року №7. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5584 /а.с.10/.
Право власності ОСОБА_2 на вище вказану земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: І-МК 040911, виданого 04 лютого 2002 року Першотравневою сільською радою народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджено витягом 477500310 від 15 травня 2026 року /а.с.11/.
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №85544594 від 09 червня 2026 року, спадкова справа щодо майна після померлого ОСОБА_2 не заводилась /а.с.31/.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого 20 січня 1996 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області /а.с.15-16/.
За зверненням ОСОБА_6 щодо оформлення спадкових прав, державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 березня 2026 року, за пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.4/.
За повідомленням УДМС України в Миколаївській області від 21 квітня 2026 року, ОСОБА_1 22 січня 2026 року звертався по питанню уточнення реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_2 , на що йому було повідомлено, що гр. ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку 21 жовтня 2023 року в зв"язку із смертю відповідно до актового запису про смерть №1425 від 08 червня 2023 року /а.с.9/.
Дані про наявність спадкоємців, які б у відповідності до ч.4 ст.1268, 1269 ЦК України прийняли спадщину, позивачем у позові не зазначено та судом не встановлені.
Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав.
Згідно зі ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).
Частинами 1 та 3 ст. 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця.
Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 15 листопада 2023 року, а із відповідною заявою про прийняття спадщини позивач звернувся 04 березня 2026 року.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21).
Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 706/275/22.
За конкретних фактичних обставин кожної справи суд має оцінювати тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що має важливе правове значення (постанова Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 639/8197/21.
У постанові Верховного Суду від 13 серпня 2025 року у справі № 945/2087/21 зазначено, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Позивач не є родичем спадкодавця ОСОБА_2 , не був обізнаним про його фактичне місце проживання, а тому у нього були відсутні достовірні відомості про смерть спадкодавця, що відповідно висновку Верховного Суду у справі № 645/7452/19 від 23 грудня 2021 року може визнаватися поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи вищенаведені причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, які суд вважає поважними, визнання позову відповідачем, за відсутності інших спадкоємців на зазначене у заповіті майно, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог й надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відповідатиме принципам верховенства права та справедливості.
Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з дня набрання даним рішення законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 06.07.2026.