Справа № 127/14130/26
Провадження № 2-о/127/236/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Відділу ДРАЦС у м. Вінниці ХМУ МЮ України, ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу.
Заява мотивована тим, що 09 грудня 1979 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. 
15 жовтня 1996 року шлюб між заявницею та ОСОБА_2 було розірвано на території російської федерації, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим компетентним органом. Про факт розірвання шлюбу заявниці відомо не було. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян України встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрував розірвання шлюбу та 12 липня 2016 року уклав шлюб з ОСОБА_3 . З метою досудового врегулювання питання було звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян України. Листом (відповіддю) органу ДРАЦС повідомлено, що внесення відповідних відомостей можливе виключно на підставі рішення суду. Станом на сьогодні відомості про розірвання шлюбу в державному реєстрі України відсутні, у зв`язку з чим заявниця формально перебуває у шлюбі, що не відповідає дійсності та порушує її права, зокрема право на реалізацію особистих немайнових прав.
У зв`язку із чим, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник заявника адвокат Слуцька Т.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС у м. Вінниці ХМУ Міністерства юстиції України подала до суду заяву відповідно до якої просила розгляд справи проводити без участі. Не заперечувала проти вирішення питання на розсуд суду.
ОСОБА_2 відповідно до поданої заяви, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Вказавши, що на теперішній час він перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб 15.10.1996 року за актовим записом № 158, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом ЗАГС м. Лянтор, Тюменської області (а.с.12).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00057022968, вказано у відомостях про сімейний стан, що ОСОБА_2 розлучений, у відомостях про відмітки зроблені в актовому запису: Наречений - свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 158 від 15.10.1996 року складений відділом ЗАГС м. Лянтор, Тюменської області. Реєстрація актового запису про шлюб від 12.07.2016 року (а.с.7-8).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00057021644 від 11.03.2026 року зазначено відомості про чоловіка: ОСОБА_2 , відомості про дружину ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.5).
Листом (відповіддю) органу ДРАЦС від 24.04.2026 року зазначено, що не вбачається можливості внесення відповідних відомостей про розірвання шлюбу. Вказане можливе на підставі рішення суду, оскільки реєстрація розірвання шлюбу не була проведена згідно чинного законодавства України. 
Станом на сьогодні відомості про розірвання шлюбу в державному реєстрі України відсутні, у зв`язку з чим ОСОБА_1 формально перебуває у шлюбі, що не відповідає дійсності та порушує її права, зокрема право на реалізацію особистих немайнових прав.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації розірвання шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. 
Згідно із ч.1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.
Обов`язковість та правові підстави державної реєстрації розірвання шлюбу встановлені ст. 49 ЦК України, частиною 3 якої визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках.
Передумовою розгляду справи про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу є неможливість здійснення такого в інший законний спосіб.
З огляду на наявні у справі докази суд дійшов висновку, що факт державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 жовтня 1996 року підтверджується належними та допустимими доказами, а тому заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,259,263-265,294,315-316,318-319 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було здійснено 15 жовтня 1996 року відділом ЗАГС м. Лянтор, Тюменської області, російської федерації, за актовим записом №158.
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.06.2026 року.

Суддя: