Справа № 542/2272/25 
Провадження № 2/545/914/26 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Стрюк Л.І.
з участю секретаря Коверди М.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №1522-2872 від 06.03.2025 в розмірі 44988,61 грн.
В обґрунтування зазначив, що 06.03.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1522-2872 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 22.10.2025 утворилась заборгованість за договором в розмірі 44988,61 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 12572 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 25031,61 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 7250 грн, заборгованість за комісією – 135 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 06.03.2025 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1522-2872 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 (а.с.12-22).
Відповідач ОСОБА_1 (прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір про відкриття кредитної лінії №1522-2872шляхом направлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) A0362 (зворот а.с.22).
Відповідно до п. 4.6 договору, стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом.
Згідно п.4.1 договору, розмір кредитного ліміту становить 11400 грн., дата надання/видачі кредиту 06.03.2025; за п. 4.9 договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 3307,56 %; за п. 4.10 орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає 49581,20 грн. та включать у себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 38181,20грн.
У реквізитах сторін позичальник ОСОБА_1 вказала номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 (зворот а.с.22).
Разом з тим, згідно з додатковою угодою від 02.04.2025 ОСОБА_1 отримала додаткові кошти в розмірі 2200 грн, а 18.04.2025 - 900 грн, а відтак загальна сума кредиту становить – 14500 грн.(зворот а.с. 42-зворот а.с. 44).
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11400 грн., 2200 грн, 900 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування коштів у сумі 14500 грн. за кредитним договором №1522-2872(зворот а.с.46).
Із положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року №675-VIII слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1522-2872 від 06.03.2025, станом на 22.10.2025 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 44988,61 грн., з яких основний борг 12572 грн., відсотки 25031,61 грн. (а.с.47-49).
Щодо нарахованих відсотків.
Згідно п. 4.8 Договору №1522-2872 від 06.03.2025, строк кредитування 365 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 05.03.2026.
Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 05.03.2026, заборгованість по процентам не нараховувалась.
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту.
Також розмір нарахованих відсотків відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за договором №1522-2872 від 06.03.2025, тому позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення комісії за надання кредиту.
У пункті 4.11 Договору сторони визначили, що комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. 
Підписавши договір, відповідач погодився із вказаною умовою отримання кредиту, а отже повинен сплатити комісію за його надання. 
Щодо стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України суд зазначає наступне.
Згідно п. 8.2 Договору зазначено, що у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного Кодексу України (а.с.17).
Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом №14366 затверджено Указ Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 04.05.2026 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 02.08.2026.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №1522-2872від 06.03.2025, вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України за кредитним договором становить 7250 грн. 
Водночас стягнення процентів річних на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №1522-2872 від 06.03.2025у розмірі 37738,61 грн., що складається з наступного: основний борг 12572 грн.; проценти 25031,61 грн., комісія 135 грн.
В частині позовних вимог про стягнення процентів річних на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України суд відмовляє.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 44988,61 грн., позов задоволений на суму 37738,61 грн., тобто на 83,88 %.
Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2031,91 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»(код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором №1522-2872 від 06.03.2025 у розмірі 37738,61грн., судовий збір в розмірі 2031,91грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:	  	Л.  І.  Стрюк