Справа № 420/27605/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М. 
Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позовної ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 11.08.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 154950002127 від 24.07.2025 року, щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списом № 2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоди роботи, на посадах «молодша медична сестра з догляду за хворими» в рентгенологічному відділенні зазначених в трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , з датою заповнення 03.11.1988 року, та призначити ОСОБА_1 , з 25.07.2025 року, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1211,20грн. на її користь.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М. 
Ухвалою суду від 19.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України; витребувано у ГУПФ України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , що стосуються предмету та підстав позову.
В обґрунтування вимог позову зазначено, що 26.09.2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах визначених пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У відповідь на звернення відповідач своїм рішенням від 24 липня 2025 року №154950002127 відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, так як позивачу було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 07.08.2014 по 01.08.2021 та з 06.08.2024 по 30.06.2025 згідно довідки від 07.07.2025 № 1052, виданою КНП Подільська міська лікарня, оскільки встановлено розбіжність між даними довідки та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 03.11.1988, а саме не підтверджено зайнятість на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими в рентгенологічному відділенні не менше 80 відсотків у зв`язку з тим, що є робота за сумісництвом на посаді молодшої медичної сестри в приймальному відділенні згідно записам трудової книжки № 10 з 18.01.2016 та згідно запису №9 з 20.09.2017. Переведено на повну ставку з 02.08.2021. Крім того в акті перевірки від 07.09.2023 №1500-1003-1/78000 зазначені накази про атестацію робочих місць №43 від 06.02.2004, №27 від 05.02.2009 та №94 від 26.05.2012, які не надано. Проведення атестації робочого місця вперше 06.08.2019 актом перевірки не підтверджено. Роботи за сумісництвом не перевірено. Період з 06.08.2024 по 30.06.2025 не підтверджено наказом про результати проведення атестації робочого місця з Переліком професій, посад до наказу про результати проведення атестації робочого місця. Також у рішенні відповідача про відмову у призначенні пенсії зазначено що страхового стажу становить 35 років 10 місяців 20 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить 3 роки 1 місяць. Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 26.07.2030 року.
Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки наявність необхідного пільгового стажу нею була підтверджена записами у трудовій книжці та довідкою КНП Подільська міська лікарня.
29.08.2025 року відповідач на виконання ухвали суду від 19.08.2025 року надав копії матеріалів пенсійної справи позивача.
03.09.2025 року представник відповідача подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, та, зокрема, зазначає, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 17.07.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням. Розглянувши заяву та долучені до неї документи, рішенням Головного управління від 24.07.2025 № 164950002127 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2 у розмірі 10 років (в наявності 3 роки 01 місяць). Так, до пільгового стажу позивача не були зараховані наступні періоди: - період роботи з 07.08.2014 по 01.08.2021 та з 06.08.2024 по 30.06.2025 згідно довідки від 07.07.2025 № 1052, виданою КНП Подільська міська лікарня, оскільки встановлено розбіжність між даними довідки та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03.11.1988, а саме: не підтверджено зайнятість на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими в рентгенологічному відділенні не менше 80 відсотків у зв`язку з тим, що є робота за сумісництвом на посаді молодшої медичної сестри в приймальному відділенні згідно записам трудової книжки № 10 з 18.01.2016 та згідно запису № 9 з 20.09.2017. Переведено на повну ставку з 02.08.2021. Крім того в акті перевірки від 07.09.2023 №1500-1003-1/78000 зазначені накази про атестацію робочих місць №43 від 06.02.2004, № 27 від 05.02.2009 та № 94 від 26.05.2012, які не надано. Проведення атестації робочого місця вперше 06.08.2019 актом перевірки не підтверджено. Роботи за сумісництвом не перевірено; - період з 06.08.2024 по 30.06.2025, оскільки цей період не підтверджено наказом про результати проведення атестації робочого місця з Переліком професій, посад до наказу про результати проведення атестації робочого місця.
Розглянувши у письмовому провадженні наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), на дату звернення за призначенням пенсії їй виповнилося 54 роки 11 місяців.
17.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до ГУПФ України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком та надала документи для призначення пенсії (а.с.49-50).
Заява була розглянута ГУПФ України в Одеській області та рішенням від 24.07.2025 року №164950002127 відмовлено позивачу у призначенні пенсії (а.с. 7, 61). 
У рішенні від 24.07.2025 № 164950002127 зазначено наступне:
«Пенсійний вік визначений пунктом Пенсійного фонду України 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 55 років
Вік заявниці 54 роки 11 місяців. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону становить 25 років.
Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону (Список № 2) становить 10 років.
Особам які мають не менше половину стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1 - 6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 2-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).
У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105. Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.
Документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (Додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
До пільгового стажу не зараховано:
- період роботи з 07.08.2014 по 01.08.2021 та з 06.08.2024 по 30.06.2025 згідно довідки від 07.07.2025 № 1052, виданою КНП Подільська міська лікарня, оскільки встановлено розбіжність між даними довідки та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03.11.1988, а саме: не підтверджено зайнятість на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими в рентгенологічному відділенні не менше 80 відсотків у зв`язку з тим, що є робота за сумісництвом на посаді молодшої медичної сестри в приймальному відділенні згідно записам трудової книжки № 10 3 18.01.2016 та згідно запису № 9 з 20.09.2017. Переведено на повну ставку з 02.08.2021. Крім того в акті перевірки від 07.09.2023 №1500-1003-1/78000 зазначені накази про атестацію робочих місць №43 від 06.02.2004, № 27 від 05.02.2009 та № 94 від 26.05.2012, які не надано.
Проведення атестації робочого місця вперше 06.08.2019 актом перевірки не підтверджено. Роботи за сумісництвом не перевірено.
Період з 06.08.2024 по 30.06.2025 не підтверджено наказом про результати проведення атестації робочого місця з Переліком професій, посад до наказу про результати проведення атестації робочого місця.
Працює.
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 154950002127 від 24.07.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності необхідного пільгового стажу -10 років. Дата з якої заявниця матиме право на пенсійну виплату 26.07.2030.»
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач оскаржила його до суду.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Так, трудова книжка ОСОБА_2 , Серія НОМЕР_1 (дата заповнення – 1988 року) підтверджує те, що у період з 20.09.2011 року переведена на посаду молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення на 0,75 ставки та 0,5 ставки молодшої медичної медсестри приймального відділення (підстава – Наказ №74-к від 19.09.2011 року); з 18.01.2016 року переведена на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими рентгенологічного відділення на 0,75 ставки та на 0,5 ставки молодшої медичної сестри приймального відділення (підстава – Наказ №14 – іс від 18.01.2016 року); з 02.08.2021 року переведено на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими рентгенологічного відділення на 1 ставку (підстава – Наказ №161-к від 22.07.2021 року) (а.с.9-10).
Відповідно до:
довідки №1052 від 07.07.2025 року ОСОБА_1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що позивачка працює повний робочий день в рентгенологічному відділенні в період з 02.02.1998 року – 17.01.2016 року – працювала на посаді санітарки, молодшої медичної сестри на 1 стаку; з 18.01.2016 року – 31.01.2018 року – молодшої медичною сестрою з догляду за хворими на 0,75 ставки; з 01.02.2018 року по 01.008.2021 року – молодшою медичною сестрою з догляду за хворими рентгенологічного відділення на 0,5 ставки; з 02.08.2021 року по т.ч. молодшою медичною з догляду за хворими рентгенологічного відділення на 1 ставку. За весь цей період брала і бере участь у проведенні рентгенологічного та томографічного обстежень, готує контрастні речовини, готувала і готує рентгенодіагностичну та томографодіагностичну апаратуру до роботи, прибирає приміщення. За професією, посадою молодша медсестра з догляду за хворими рентгенологічного відділення, що передбачена Списком 2 розділ XXIV код КП 5132. Підстава: книги наказів за 1998-2025 роки Пільговий стаж складає: 27 років 4 місяці
Підстава для видачі Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461. Додаткові відомості: Атестація робочих місць проводилася вперше у 2019 році (наказ № 115a від 06.08.2019р.). Додаткові пільги: Список №2, 11 календарних днів додаткової відпустки, 15% надбавки за шкідливі умови праці. За час з останньої атестації умови праці в рентгенологічному відділенні не змінювалися. (а.с.16);
до довідки Комунального некомерційного підприємства «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області №1084 від 10.07.2025 року 3 01.01.2005р. Котовська центральна районна лікарня перейменована в Котовську міську лікарню (наказ №162 від 31.12.2004 року). 3 08.08.2016 р. Котовська міська лікарня перейменована в Подільську міську лікарню (наказ № 105 від 08.08.2016 року). 3 31.08.2018р. Подільська міська лікарня реорганізована шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Подільська міська лікарня Подільської міської ради» (наказ № 91 від 31.08.2018року). 3 06.01.2021 р. комунальне некомерційне підприємство «Подільська міська лікарня Подільської міської ради» перейменовано на комунальне некомерційне підприємство «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області (наказ № 01 від 06.01.2021 року). Довідка надана на підставі книг наказів 2004, 2016, 2018, 2021 pp.(а.с.17);
довідки Комунального некомерційного підприємства «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області №1085 від 10.07.2025 року Надана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що вона працювала і працює в комунальному некомерційному підприємстві «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області на посадах робітника харчоблоку, санітарки приймального відділення, санітарки, молодшої медичної сестри, молодшої медичної сестри з догляду за хворими рентгенологічного відділення 3 11 лютого 1989р. (наказ №13-к від 10.02.1989 р.) по теперішній час. За цей період перебувала: у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку: р. (наказ №103-к від 20.12.1989 р.); з 02.12.1989 р. по 07.10.1992 з 01.12.1992 р. по 20.09.1995 р. (наказ №95-к від 16.12.1992 р.)(а.с.18).
Суд зазначає, що довідки містять печатку підприємства та підписи відповідальних осіб.
В оскаржуваним у цій справі рішенням позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність необхідного пільгового стажу.
У свою чергу позивач уважає, що періоди його роботи має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається:
- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV);
- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV).
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі – Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Так, у період з 11.03.1994 по 16.01.2003 діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.
У період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
З 24.06.2016 діє постанова КМУ № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Перелічені вище постанови були чинні у вказані вище періоди роботи позивача за професією молодша медична сестра і в цих постановах до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, віднесено професії молодшої медичної сестри.
Суд зазначає, що, якщо в списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію на пільгових умовах користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.
Крім цього, суд зауважує, що у довідці від 10.07.2025 року №1084 позивача містить записи про атестацію робочих місць, на яких працював позивач.
Також суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі – Порядок №442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №376/1528/17.
Як зазначено вище, пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників передбачено виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вже встановлено судом, довідки підприємства містять записи про роботу позивача за професією молодша медична сестра у рентгенологічному відділенні лікарні та інформацію про атестацію робочого місця позивача, згідно з якою, вказані професії віднесені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.16).
Таким чином, період роботи позивача з 07.08.2014 року по 01.08.2021 року та з 06.08.2024 року по 30.06.2025 року має бути зарахований до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
З урахуванням вищевикладеного, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не до працівника, то суд доходить висновку, що відповідачем неправомірно не врахований вказаний період до страхового стажу позивача який надає право на отримання пенсії на пільгових умовах, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
За вищезазначених обставин рішення ГУПФ України у Одеській області №154950002127 від 24.07.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню як необгрунтоване.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу “належного урядування”. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах “Беєлер проти Італії” [ВП] (Веуеіег v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, “Онер`їлдіз проти Туреччини” [ВП] (ОпегуэЫэг v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, и. 72, від 8 квітня 2008 року, і “Москаль проти Польщі” (Moskal V. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії"” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і “Тошкуце та інші проти Румуни” (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.
При обранні способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15) суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
У даній справі суд вважає за можливе зобов`язати ГУПФ України в Одеській області врахувати спірні періоди роботи позивача, не враховані відповідачем за оскаржуваним рішенням як періоди пільгового стажу, а також перерахувати її пільговий стаж виходячи з усіх даних її трудової книжки згідно наявних записів та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової позиції та висновків суду.
Інше рішення про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області призначити та виплачувати позивачу пенсію може мати ознаки втручання у дискреційні повноваження органу ПФУ, що в даному випадку є неправомірним.
Тому суд відмовляє у вимогах про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тому суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ГУПФ України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти рішення відповідно до законодавства з урахуванням висновків суду у рішенні. 
Відповідачем законність рішення від 24.07.2025 року не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково. 
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 1211,20грн., ці витрати суд покладає на ГУПФ України в Одеській області згідно ч.1 ст.139 КАС України. 
Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 154950002127 від 24.07.2025 року, яким було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списом №2 ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 07.08.2014 року по 01.08.2021 року та з 06.08.2024 року по 30.06.2025 року, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення відповідно до законодавства з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1211(одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20коп. 

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385; місцезнаходження: вул.Канатна,буд.83, Одеса, Одеська область, 65012).

Суддя М.М. Аракелян