РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/268/26
Провадження № 2/293/403/2026

27 квітня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді     Проценко Л.Й.,
за участю секретаря судового засідання  Ничипорук Н.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І.Короткий зміст позовних вимог
25.02.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в особі представника Усенка М.І., який діє на підставі ордену на надання правничої допомоги серія ВС №1381377 від 02.07.2025, через систему «Електронний суд» звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1190597 від 28.10.2020 в загальному розмірі 38443 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов вказаного кредитного договору, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту у відповідача станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі становить 38 443,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість по кредиту; 28443,00 грн заборгованість за відсотками.
Також зазначає, що 21.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-21042021, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, що є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №1190597 від 28.10.2020.
Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість не погасив ні перед первісним кредиторам, ні перед позивачем.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.02.2025 справа №293/268/26 передана на розгляд судді Проценко Л.Й. (а.с.77).
На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 26.02.2026 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.78).
26.02.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання суд призначив на 11 год. 40 хв. 26.03.2026. Одночасно витребував з АТ «Приватбанк» інформацію щодо перерахування коштів на рахунок відповідача (а.с.80-81).
02.03.2026 представник відповідача – адвокат Березенська Ю.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ №1127140 від 28.04.2025, подала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 11.03.2026 через систему «Електронний суд», подала до суду відзив на позовну заяву. У відзиві вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, в частині стягнення з неї заборгованості за договором у розмірі 15700,00 грн, з яких 10000,00 грн – сума тіла кредиту та 5700,00 – сума нарахованих відсотків за користування кредитом згідно умов договору в межах строку кредитування в період з 28.10.2020 по 27.11.2020. При цьому вказує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору, а саме відсутня довідка про ідентифікацію позичальника в момент укладання Додаткового договору від 27.11.2020.Стверджує, що протиправним є нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення 30-денного строку кредитування. Також просить суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом цивільної справи в сумі 14000,00 грн, відповідно до платіжних документів (а.с.85-100).
11.03.2026 представник відповідача – адвокат Березенська Ю.О., просила відкласти розгляд справи (а.с.112)
26.03.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку. Відповідь на відзив не надав.
25.03.2026 на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь АТ КБ «Приват банк» (а.с.118).
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 26.03.2023, суд відклав розгляд справи на 11 год. 30 хв. 27.04.2026, у зв`язку з клопотанням відповідача (а.с.121).
27.04.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Представник відповідача – адвокат Березенська Ю.О. подала до суду заяву, в якій просить судове засідання провести без її участі та без участі відповідача. Позицію викладену у відзиві підтримує (а.с.125). 
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У судовому засіданні 27.04.2026 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд виніс вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що 28.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №11905973, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума наданого кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 30 днів.Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
1.4. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить:
1.4.1. Знижена процентна ставка становить 0,02% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (6,94 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів.
1.4.2. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки.
Згідно п. 2.1 Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 . Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору (а.с.19-26).
Також згідно умов кредитного договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Довідка про ідентифікацію підтверджує, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір 28.10.2020, отримала одноразовий ідентифікатор Т198 та вказала номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. Крім того, у Довідці про ідентифікацію передбачено усі персональні дані Відповідача, що дає можливість його ідентифікувати. За вказаними у Довідці про ідентифікацію відомостями можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір №1190597 від 28.10.2020 року. Це однозначно підтверджує, що відповідач був належним чином ідентифікований, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підтвердження своєї згоди на умови договору (а.с.33).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1190597 від 28.10.2020 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором станом на 20.04.2021 року у загальному розмірі 38 443,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість по кредиту; 28443,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.36-41).
Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260306/78668-БТ від 16.03.2026 на виконання ухвали про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку здійснено переказ коштів 28.10.2020 в сумі 10000,00 гривень (а.с.118).
21.04.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу №ККЛУ 21042021.
Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №11905973 від 28.10.2020 року (а.с.42-49).
З Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № №ККЛУ 21042021від 21.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 (порядковий номер 2260) є боржником за кредитним договором №1190597 від 28.10.2020, сума заборгованості становить 38 443,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість по кредиту; 28443,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.50)
Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на законних підставах.
Позивачем було направлено відповідачу Досудову вимогу за вих. № 2066696 від 13.02.2026, в якій позивач просить ОСОБА_1 виконати зобов`язання за Договором № 1190597 та негайно погасити заборгованість у сумі 38443,00 грн. (а.с.53).
Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за вказаним вище кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. Норми права застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За правилами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 за умовами договору № 1190597 підписала договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора Т198 та отримала кредитні кошти у сумі 10000,00 грн, що не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.33).
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
За правилами статей12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, умовами договору встановлено строк кредитування – 30 днів. Позивачем доказів пролонгації вказаного договору суду не надано. Зазначена в розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» сума коштів в розмірі 57 грн, яка зарахована на рахунок позикодавця 27.11.2020 не дає підстави вважати, що саме відповідач дала згоду на отримання цих коштів, або ж особисто внесла вказані кошти. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що відсутність довідки про ідентифікацію позичальника в момент укладання Додаткового договору від 27.11.2020 вказує на відсутність доказів підписання цієї угоди, а отже й виконання вимог п.4.3 договору щодо його пролонгації (а.с.37).
З аналізу норм ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України слідує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Втім, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Оскільки умовами договору погоджено строк кредитування – 30 днів, докази пролонгації відсутні, тому протиправним є нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку дії договору.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках в сумі 22743,00 гривень (28443 – 5700), нарахованих поза межами строку кредитування, не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача за кредитними договором № 1190597 від 28.10.2020 10000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 5700,00 грн. заборгованості по відсотках, що разом складає 15700,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням зазначених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1087,33 грн.
Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн судом зазначається наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг №1296 від 13.02.2026, детальний опис наданих послуг до акту №1296 від 13.02.2026 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025.
Втім, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що справедливим та співмірним стягнення з відповідача буде сума витрат в розмірі 3267,20 грн, що є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн, суд зазначає таке.
При визначенні суми відшкодування, поряд з іншим, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження обставин понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14000,00 грн його представником суду надано: ордер на надання правничої допомоги серії АМ №1127140; копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України; копію договору про надання правничої допомоги №16 від 25.04.2025; копію додаткової угоди № 2 від 27.02.2026 до договору про надання правничої допомоги № 16 від 25.04.2025; копії платіжних інструкції від 25.04.2026 про сплату грошових коштів за договором № 16 від 25.04.2025 у сумі 2000,00 грн та 12000,00 грн відповідно.
При цьому суд зауважує, що в додаткової угоди № 2 від 27.02.2026 до договору про надання правничої допомоги № 16 від 25.04.2025 в найменуванні та вартості послуг зазначається: первинна консультація за наслідками вивчення матеріалів справи – 2000,00грн; відзив на позовну заяву, заперечення, заяви, клопотання у справі, оформлення, формування та подання становить 8000,00 грн та представництво інтересів клієнта в суді І інстанції - 4000,00 грн/1 судове засідання. 
Зважаючи на наявність доказів виконання робіт за вказаним договором, а саме: вивчення матеріалів справи (ознайомлення з позовом), подання відзиву, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 10000 грн.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1050, 1054 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» загальну суму заборгованості в розмірі 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» 1087 (одна тисяча вісімдесят сім) гривень 33 копійки судового збору та 3267 (три тисячі двісті шістдесят сім) гривень 20 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про сторін у справі:
Позивач: Акціонерне Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», код ЄДРПОУ 35234236.
місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, м.Львів, 79029.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 

Повне рішення складено та підписано 01.05.2026

Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО