ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	Львів	Справа № 461/8766/25 пров. № А/857/15230/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Нагибайло Т.О.,

а також сторін (їх представників):
від відповідача - Лісова Н.Ш.К.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2026р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (суддя суду І інстанції: Зубачик Н.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10.02.2026р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

23.10.2025р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Державної інспекції архітектури та містобудування /ДІАМ/ України № 22/2025/02-2-02 від 08.10.2025р. по справі про адміністративне правопорушення; закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (Т.1, а.с.1-4).

Ухвалою суду від 04.11.2025р. поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду; відкрито прощене позовне провадження без виклику сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.11.2025р. (Т.1, а.с.36-37).
В подальшому ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин (Т.1, а.с.78-79, Т.2, а.с.6, 20, 51).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2026р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 22/2025/02-2-02 від 08.10.2025р., винесену головним інспектором будівельного нагляду Другого відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Костівим Р.О., відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ДІАМ України на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (Т.2, а.с.67-76).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ДІАМ України, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.82-90).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.04.2025р. від суб`єкта містобудування ОСОБА_1 вимагалося: усунути у встановленому законом порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва у термін до 17.06.2025р.
Суб`єкт містобудування був належним чином повідомлений про проведення позапланового заходу на об`єкті будівництва за вказаною адресою.
17.09.2025р. інспектори відповідача прибули на об`єкт будівництва для проведення позапланової перевірки та встановили, що суб`єкт містобудування є відсутнім. Під час проведення позапланової перевірки інспекторами з`ясовано, що суб`єкт містобудування не виконав вимоги припису від 17.04.2025р.
Вищезазначені обставини зафіксовані в Акті, складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, № 42 від 25.09.2025р.
У зв`язку з виявленими порушеннями було складено також протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2025р. та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.09.2025р.
Згідно вказаного протоколу розгляд справи про адміністративне правопорушення був призначений на 10 год. 00 хв. 08.10.2025р.; про розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був додатково повідомлений телефонограмою № 1 від 07.10.2025р.
Наголошує, що припис від 17.04.2025р. та матеріали перевірки 25.09.2025р. були скеровані на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією з описами вкладення, а відтак вважаються врученими адресату. При цьому, законодавець пов`язує момент вручення матеріалів перевірки з фактом направлення документів, а не з моменту їх фактичного отримання адресатом.
Таким чином, факт належного повідомлення позивача протоколом від 25.09.2025р. у поєднанні з телефонограмою як додатковим засобом інформування свідчить про те, що він був поінформований про час і місце розгляду справи.
Отже, висновок суду щодо неповідомлення позивача щодо розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставин справи, вибірковій оцінці доказів та ігноруванні спеціальних норм матеріального права.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 07.04.2026р. з ініціативи апеляційного суду витребувано від сторін додаткові докази по справі (Т.2, а.с.137-141); додаткові докази надані сторонами у визначений строк та долучені до матеріалів справи (Т.2, а.с.150-155, 158-159).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів. 

Як встановлено судом першої інстанції, 17.04.2025р. відповідач ДІАМ України видав припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
У вказаному приписі містилася адресована суб`єкту містобудування ОСОБА_1 вимога щодо усунення у встановленому законом порядку допущених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва у термін до 17.06.2025р. (а.с.147-151).
Вказаний припис скерований на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.2, а.с.150-151, 152-155); докази фактичного вручення адресату надісланої кореспонденції є відсутніми.
Згідно наказу ДІАМ № 192 від 10.09.2025р. «Про проведення позапланової перевірки» (Т.1, а.с.158-159) та відповідно до направлення для проведення планового (позапланового) заходу № 2223/02/12-25 від 11.09.2025р. (Т.1, а.с.160-161) проведена позапланова перевірка на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , щодо виконання суб`єктом містобудування вимог припису від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Під час проведення позапланової перевірки на вищезазначеному об`єкті будівництва інспекторами ДІАМ України встановлено, що суб`єкт містобудування не виконав вимоги припису від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а саме: не привів земельну ділянку за вказаною адресою в попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва, у термін до 17.06.2025р.
Вищезазначені обставини зафіксовані в Акті № 42 від 25.09.2025р., складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (Т.1, а.с.177-203).
Також 25.09.2025р. інспектором ДІАМ України відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.188-42 КУпАП (Т.1, а.с.204-209).
Вказані матеріали перевірки скеровані на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.1, а.с.174-176, 210-213); докази фактичного вручення адресату надісланої кореспонденції є відсутніми.
08.10.2025р. постановою ДІАМ України № 22/2025/02-2-02 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. (Т.1, а.с.216-220).
Із змісту вказаної постанови слідує, що приписом від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил вимагається: усунути у встановленому законом порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва у термін до 17.06.2025р. Суб`єкт містобудування був належним чином повідомлений про проведення позапланового заходу на об`єкті будівництва повідомленням № 2247/02/12-25 від 12.09.2025р. 
17.09.2025р. інспектори ДІАМ прибули на об`єкт будівництва для проведення перевірки та встановили, що суб`єкт містобудування не прибув позивач, останній не уповноважив будь-якого представника. Водночас, проведеною з`ясовано, що суб`єкт містобудування не виконав вимоги припису від 17.04.2025р. та не усунув у встановленому законом порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва, у термін до 17.06.2025р. Відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи є відсутніми докази про своєчасне повідомлення позивача про проведення позапланової перевірки у період з 12.09.2025р. по 25.09.2025р. щодо виконання суб`єктом містобудування вимог припису від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Матеріали справи не містять підтверджень про те, що позивач був ознайомлений або отримав копію припису від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за невиконання умов якого відповідач виніс оскаржувану постанову. 
Такий припис був складений у відсутності ОСОБА_1 та містить примітку про його направлення поштовим відправленням 17.04.2025р., однак підтвердження про його отримання позивачем є відсутнім.
Суду не надані докази належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи.
Недотримання відповідачем вимог щодо належного сповіщення позивача про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, позбавлення його можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП, фактично призвели до прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення без всебічного і об`єктивного встановлення обставин в справі.
Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, приймаючи до уваги порушення відповідачем вимог щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи про адміністративне правопорушення, відсутність доказів про отримання позивачем припису від 17.04.2025р., за невиконання якого він був притягнений до адміністративної відповідальності, оцінивши законність оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.41 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011р. «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі – Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. 
Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 553 від 23.05.2011р. (надалі - Порядок № 553).
Пунктом 5 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
За приписами п.7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставою для проведення позапланової перевірки, серед іншого, є перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Під час проведення позапланової перевірки підлягають контролю виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, у відповідності до ч.1 ст.188-42 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постанові від 20.04.2022 у справі № 1340/3623/18 викладено наступні висновки: «Припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.
До припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення конкретних порушень, виявлених у ході перевірки. Жодні інші вимоги до припису включатися не можуть. Порушення, які виявлені перевіркою, повинні бути доведені, підтверджуватись документально і належним чином зафіксовані у акті перевірки, фактично існувати станом на момент складання акту, як джерела доказової інформації, а матеріали перевірки повинні підтверджувати, що порушення вимог законодавства вчинені саме тим суб`єктом господарювання, який перевірявся».

Із змісту припису від 17.04.2025р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил слідує, що в ньому вимагається від позивача усунути у встановленому законодавством порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва за адресою: м.Львів, вул.Паркова, 9, шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва, у термін до 17.06.2025р.
Вказаний припис скерований на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.2, а.с.150-151, 152-155).
Оскільки відповідне поштове відправлення надіслано відповідачем рекомендованим листом, у зв`язку з чим належним доказом вручення його адресату є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Водночас, докази фактичного вручення адресату надісланої кореспонденції є відсутніми, а тому відповідач не довів належними доказами факт вручення припису позивачу.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. (п.9 Порядку № 553).
Відповідно до пп.1 п.11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
Згідно п.12 Порядку № 553 у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.
Пунктом 13 Порядку № 553 передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, серед іншого, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

З аналізу наведених норм слідує, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють, зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет виконання вимог приписів та під час здійснення такого контролю мають право на безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки, або забезпечити присутність своїх представників, в разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. В такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування.

Законодавством не передбачено чіткого порядку попереднього повідомлення суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки (на відміну від планової, що врегульовано п.12 Порядку № 553) як обов`язкової передумови її проведення, однак, для забезпечення присутності уповноваженого представника під час проведення такої, відповідач в рамках підготовки до проведення позапланової перевірки повинен вчинити дії щодо повідомлення суб`єкта містобудування про її проведення.
Таким чином, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані повідомити суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки з тим, аби надати суб`єкту містобудування право взяти участь у здійсненні позапланового заходу контролю та представити документи з питань, що виникають під час його здійснення.

У свою чергу, в матеріалах справи є повідомлення ДІАМ № 2247/02/12-25 від 12.09.2025р. про проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва за адресою: м.Львів, вул.Паркова, 9 (Т.1, а.с.162-163).
Вказане повідомлення скеровано на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.1, а.с.164), однак таке не було вручено адресату (Т.1, а.с.165-166).
Таким чином, позивач не був повідомлений про проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавством регламентовано чітку процедуру притягнення до відповідальності суб`єктів містобудування органами ДІАМ, яка вимагає забезпечення можливості таким суб`єктам бути присутніми при розгляді справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та їх своєчасне повідомлення про відповідну дату, час та місце її розгляду із забезпеченням реальної можливості реалізувати свої процесуальні права.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Таким чином, про розгляд справи про адміністративне правопорушення має бути повідомлена особа, яка притягується до адміністративної відповідності.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21.03.2019р. у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020р. у справі № 308/12552/16-а, від 06.02.2020р. у справі № 205/7145/16-а.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Під час судового розгляду відповідачем не надано доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи.
Зокрема, повідомлення про складання, ознайомлення та підписання акта за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 2288/02/12-25 від 19.099.2025р. скеровано на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.1, а.с.172-173), однак таке не було вручено адресату (Т.1, а.с.174-176).

Також матеріали проведеної перевірки, включаючи складений протокол про адміністративне правопорушення, скеровано на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (Т.1, а.с.210-211), однак такі не були вручені адресату (Т.1, а.с.212-213).

В спірній постанові ДІАМ України № 22/2025/02-2-02 від 08.10.2025р. по справі про адміністративне правопорушення зазначається про повідомлення позивача про час та місце розгляду справи телефонограмою № 1 від 07.10.2025р. (Т.1, а.с.217). Разом з тим, текст вказаної телефонограми, номери телефонів, за якими здійснювалося повідомлення, до матеріалів справи не долучено.

Недотримання відповідачем вимог щодо належного сповіщення позивача про розгляд відносно неї справи про адміністративне правопорушення, позбавлення його можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП, фактично призвели до прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення без всебічного і об`єктивного встановлення обставин по справі, що є додатковою підставою для її скасування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для визнання протиправною та скасування постанови № 22/2025/02-2-02 від 08.10.2025р. по справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, відповідач неправомірно визнав позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.188-42 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом дотримані, оскільки останнім прийнято рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволено у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ДІАМ.

Окрім цього, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026р. в частині зупинення дії рішення Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2026р. в адміністративній справі № 461/8766/25 належить визнати такою, що втратила чинність (Т.2, а.с.108-110).

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2026р. в адміністративній справі № 461/8766/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026р. в частині зупинення дії рішення Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2026р. в адміністративній справі № 461/8766/25 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 01.05.2026р.