Справа № 504/375/26
Провадження № 2/496/2404/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої – судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря – Рябової А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, юридична адреса: індекс 01133, Київська область, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, до
відповідачки:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
позивач – повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи у його відсутність,
відповідачка – повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, -

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та відповідачки.
1. 28.01.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі – позивач та/або ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»), в особі представника, звернулося до Доброславського районного суду Одеської області з позовом до  ОСОБА_1 (далі – відповідачка та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за Договором № 532126-КС-001 про надання кредиту від 01.04.2025 року у розмірі 38535,19 гривень, в тому числі: 16692,90 гривні – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 14022,29 гривні – сума прострочених платежів по процентах; 7820,00 гривень – сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України та судових витрат у розмірі 2662,40 гривні.
2. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою укладено Договір № 532126-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі. Відповідачка, належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у останньої станом на 07.01.2026 року утворилася заборгованість за Договором № 532126-КС-001 про надання кредиту в розмірі 38535,19 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 16692,90 гривень; суми прострочених платежів по процентах – 14022,29 гривень; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України – 7820,00 гривень. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.
3. Відповідачка відзив на позов не надала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Окрім того надав відповідне клопотання. (а.с. 9)
5. В прохальній частині позовної заяви представник позивача виклав клопотання про витребування доказів. (зворотній а.с. 8)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. На підставі ухвали Доброславського районного суду Одеської області від 02.02.2026 року матеріали цивільної справи № 504/375/26 передано до Біляївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю. (а.с. 61, 67)
7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 року цивільна справа № 504/375/26 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 70)
8. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання про витребування доказів. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 71-73)
10. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
11. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України – шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке «вручено особисто» 09.04.2026 року (а.с. 78), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суд не повідомила, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
12. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
15. Судом встановлено, що 01.04.2025 року відповідачка на сайті позивача, з метою отримання кредиту, заповнила Анкету клієнта. (а.с. 35)
16. 01.04.2025 року позичальницю було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту, інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до 02.04.2025 року. (а.с. 16-17)
17. 01.04.2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 . Пропозицію (оферту) укласти Договір № 532126-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). (а.с. 23-28)
18. 01.04.2025 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 532126-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). (а.с. 29-33)
19. 01.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 532126-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) № UA-4175 та узгоджений Графік платежів. (а.с. 18-22)
20. За умовами договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 17000,00 гривень; строк, на який надається кредит – 16 тижнів; денна процентна ставка за кредитом в день – 1,00%, фіксована; комісія за надання кредиту – 3400,00 гривень; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 34593,24 гривні; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9738,27%. Термін дії договору – до 22.07.2025 року.
21. Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, виданої ТОВ «ПрофітГід», через платіжний сервіс була проведена успішна транзакція. Деталі операцій: № платіжної інструкції b3cc0314-0edc-11f0-b90e-000c29d57ed2_1; надавач платіжних послуг – ТОВ «ПрофітГід»; платник – ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»; № транзакції 44350-01595-54503; дата/час здійснення переказу коштів – 01.04.2025 12:35; сума переказу – 17000,00 гривень; № платіжної картки отримувача НОМЕР_3 ; емітент платіжної картки отримувача – PRIVAT BANK; код авторизації – 814160; код RRN – 509112822359; призначення переказу – перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 зг. до кредитного дог. № 532126-КС-001 від 01.04.2025 Без ПДВ. (а.с. 36)
22. Листом від 20.04.2026 року АТ «КБ «ПриватБанк» повідомило суду, що платіжна картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 80)
23. З виписки про рух коштів за період з 01.04.2025 року по 22.07.2025 року, вбачається, що на картку, яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , 01.04.2025 року надійшли кошти в розмірі 17000,00 гривень. (а.с. 81-82)
24. Відповідно до довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 532126-КС-001 про надання кредиту від 01.04.2025 року, станом на 07.01.2026 року загальна заборгованість за договором – 38535,19 гривень, яка включає заборгованість за кредитом – 16692,90 гривні, заборгованість по відсотках – 14022,29 гривні, заборгованість по штрафам – 7820,00 гривень. (а.с. 15)
25. З розрахунку заборгованості за кредитом у гривні вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 07.01.2026 року становить 38535,19 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту – 16692,90 гривні; заборгованість за відсотками – 14022,29 гривні; відсотки за ст. 625 ЦК України – 7820,00 гривень. (а.с. 12-14)
V. Оцінка Суду.
26. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
27. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
28. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
29. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
30. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
31. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
32. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
33. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
34. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
35. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
36. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію).
37. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
38. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
39. Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
40. За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
41. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
42. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
43. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
44. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
45. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
46. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14.06.2022 року у справі № 757/40395/20.
47. У справі встановлено, що для підписання Договору про надання кредиту ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
48. Отже, Договір про надання кредиту підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Договір не був би укладений.
49. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
50. Тож, Договір про надання кредиту між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем надіслано відповідачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання Договору, що укладення Договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
51. Отже, без здійснення вказаних дій відповідачкою Договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
52. Встановивши зазначені обставини у справі, можна дійти висновку, що між сторонами у справі укладено Договір про надання кредиту, за умовами якого відповідачка зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту чи відсотків матеріали справи не містять.
53. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
54. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
55. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). 
56. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
57. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
58. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
59. За змістом ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
60. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним Договором № 532126-КС-001 від 01.04.2025 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.
61. Судом встановлено, що станом на 07.01.2026 року заборгованість відповідачки становить 38535,19 гривень, з яких: 16692,90 гривні – заборгованість за тілом кредиту, 14022,29 гривні – заборгованість за відсотками, 7820,00 гривень – заборгованість по штрафам.
62. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
63. Сторонами було погоджено, розмір відсоткової ставки і порядок нарахування, підписавши вказану заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Крім того, з виписки про рух коштів за рахунком вбачається, що відповідачка отримувала та використовувала кредитні кошти.
64. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
65. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, суд дійшов наступного висновку.
66. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
67. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
68. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
69. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15.
70. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
71. Аналіз положень ст.ст. 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
72. По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.
73. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 757/3725/15-ц.
74. У цій справі між позивачем та відповідачкою договір про відшкодування шкоди не укладався та відповідне рішення суду не ухвалювалося. Доказів звернення до відповідачки з вимогою сплати матеріальної шкоди позивачем не надано.
75. За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди на підставі рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, тобто прострочення боржника (відповідача) не настало, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
76. Окремо суд звертає увагу на те, що з довідки про стан заборгованості, виготовленої самим позивачем сума 7820,00 гривень визначена як заборгованість по штрафам, натомість зі змісту позовної заяви та її прохальної частини судом встановлено, що позивач визначає суму 7820,00 гривень як заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України, що позбавляє суд можливості однозначно зрозуміти зміст позовних вимог та яку саме нормативно-правову базу слід застосовувати до них.
77. Але, разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, тобто станом на 01.04.2025 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
78. Отже, в будь-якому випадку, у задоволенні стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України, як зазначено в позовній заяві, або штрафу, як зазначено в довідці про стан заборгованості, в розмірі 7820,00 гривень слід відмовити.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
79. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 1457 від 21.01.2026 року (а.с. 11), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 гривні, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2122,12 гривні (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 30715,19 грн. ? 2662,40 грн. ? 38535,19 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»; ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»; ст.ст. 12, 13, 76, 79, 80, 81, 89, 128, 141, 247, 259, 263-265, 279-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд –

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, юридична адреса: індекс 01133, Київська область, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, заборгованість за Договором № 532126-КС-001 про надання кредиту від 01.04.2025 року у розмірі 30715,19 гривень та судовий збір у розмірі 2122,12 гривні, всього 32837,31 гривень.
3. В решті позовних вимог – відмовити.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
9. Повний текст рішення складено 03.06.2026 року.

Суддя О.П. Портна