Справа № 194/249/26
Номер провадження № 2/194/638/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року          м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Хоменка Д.Є.,
за участю секретаря судового засідання - Єрмолаєвої А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Новоайдарської селищної військової адміністрації (вул. Дружби, буд.1. с. Новоайдар, Щастинський район, Луганська область) про визнання права власності на нерухоме майно, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа.
Свою позовну вимогу мотивує тим, що 30.08.2001 року ОСОБА_1 набув у спільну часткову власність 1/3 частину житлового будинку що складається з 3 кімнат за адресою АДРЕСА_1 .
Так 30.08.2001 року на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження від 30.08.2001 року № 1527 ОСОБА_1 набув права власності на 1/3 частину житлового будинку (у свідоцтві зазначено, що співвласники отримали право в рівних долях і за адресою АДРЕСА_1 ).
На підставі вищевказаного свідоцтва ОСОБА_1 в Новоайдарському комунальному підприємстві технічної інвентаризації зареєстрував право власності про що міститься відповідна відмітка на свідоцтві записано в реєстрову книгу за № 2/342 та отримала технічний паспорт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином ОСОБА_1 зареєстрував у приватну власність 1/3 частку житлового будинку загальною площею 80,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 відповідно до діючого законодавства що діяло станом на 2001 рік.
У зв`язку з децентралізацією та укрупненням громад Новоайдарський район було приєднано до Щастинського району і тепер с. Колядівка належить до Новоайдарської ОТГ Щастинського району Луганської області.
Оригінали правовстановлюючого документу, а саме свідоцтво від 30.08.2001 року знаходиться у позивача.
При вступі в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач вважав, що його право власності на квартиру буде автоматично внесено в державний реєстр речових прав на нерухоме майно.
В результаті повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_1 з родиною були вимушені покинути своє постійне місце проживання та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , та переїхати до іншого місця для тимчасового проживання, а саме ОСОБА_1 з березня 2022 року проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 зі змінами та доповненнями село Колядівка, та вся Новоайдарська територіальна громада є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями, та про цілісність чи пошкодження майна позивачу не відомо.
18.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про внесення відомостей про право власності на майно та отримання витягу з державного реєстру на право власності на квартиру, надавши оригінал правовстановлюючого документа.
20.08.2025 р., державним ресторатором було винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що для здійснення реєстраційних дій в державному реєстрі по реєстрації права власності на житло необхідно отримати від Новоайдарського комунального підприємства технічної інвентаризації письмове підтвердження про зареєстроване право власності, на житло, так як до 01.01.2013 року реєстрацію права власності на житло здійснювало бюро технічної інвентаризації.
Також у вищевказані відмові зазначено що від Новоайдарської селищної військової адміністрації. Щастинського району Луганської області, надійшла відповідь на запит державного реєстратора № 2156 від 11.08.2025, де зазначено, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Новоайдарської територіальної громади, архівні справи Новоайдарського комунального підприємства технічної інвентаризації не були евакуйовані, та наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереження та місцезнаходження невідомо.
Таким чином, на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості отримати від Новоайдарського комунального підприємства технічної інвентаризації інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013 року на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
З наведеного витікає, що не з вини позивача втрачені документи, про реєстрацію його права в Новоайдарському комунальному підприємстві технічної інвентаризації до 01.01.2013 року на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
Так, позивач маючи на руках свідоцтво на житло (житловий будинок загальною площею 80,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , та не маючи з Новоайдарського комунального підприємства технічної інвентаризації відомостей що на паперових носіях інформації зберігаються відомості про зареєстроване право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також не маючи можливості отримати такі відомості будь-яким іншим шляхом змушений звернутися до суду з цим позовом.
Позивач в судове засідання не з`явився, але представник позивача адвокат Білогруд Д.О. надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позивних вимог не заперечує.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на час ухвалення судового рішення триває. 
Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад на території України від 28.02.2025 року № 376, с-ще. Новоайдар, що відноситься до Щастинської міської територіальної громади Луганської області, включено до території активних бойових дій та віднесено до території тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.08.2001 р. виданого Новоайдарським районним советом, позивач набув права власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .( а.с. 7)
З технічного паспорта на житловий будинок вбачається індивідуалізація об`єкта нерухомого майна(житлового будинку загальною площею 80,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ), його місцезнаходження, загальна та житлова площа, склад приміщень, що дає можливість однозначно ідентифікувати об`єкт права власності та підтверджує, що саме цей об`єкт є предметом спору.( а.с. 8-10)
Судом встановлено, що після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач не звернувся у встановленому порядку для державної реєстрації свого права, вважаючи, що така реєстрація буде здійснена автоматично. Зазначена обставина сама по собі не свідчить про відсутність у позивача права власності, оскільки державна реєстрація речових прав має декларативний характер і не є підставою виникнення права власності, а лише підтверджує вже набуте право.
Разом з тим суд враховує, що у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України позивач був вимушений залишити місце проживання та переїхати до м. Павлограда. Відповідно до офіційного Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Новоайдарська селищна територіальна громада Луганської області належить до тимчасово окупованих територій, що істотно ускладнює або унеможливлює доступ до архівних установ, органів БТІ та отримання дублікатів правовстановлюючих документів.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про внесення відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За результатами розгляду поданої заяви державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для державної реєстрації права власності. ( а.с. 13)
Суд зазначає, що така відмова свідчить про неможливість реалізації позивачем свого права у позасудовому порядку та фактичну відсутність альтернативного адміністративного способу захисту права.
Оцінюючи зазначені докази в їх сукупності відповідно до вимог статей 76–81 ЦПК України, суд виходить із того, що вони є належними, допустимими та взаємно узгодженими, підтверджують як факт набуття позивачем права власності, так і об`єктивну неможливість підтвердження цього права в адміністративному порядку через втрату правовстановлюючих документів.
Суд виходить із того, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права. Згідно зі статтями 317, 319, 321, 328 ЦК України право власності є непорушним, а його обмеження можливе виключно у випадках, встановлених законом.
У даному випадку сукупність встановлених обставин свідчить про наявність у позивача зареєстрованого (набутого) права власності, яке не було відображене в Державному реєстрі речових прав, а також про втрату можливості відновлення правовстановлюючих документів у позасудовому порядку у зв`язку з окупацією відповідної території.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд виходить з того, що позивач довів факт набуття права власності на спірну частку нерухомого майна, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Новоайдарської селищної військової адміністрації (Луганська область, Щастинський район, с. Новоайдар, вул. Дружби, буд. 1) про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 80,1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя:     Хоменко Д.Є.